54 



iakttagas att densamme borde förstå Finska språket, till de lag- 

 sökandes beqvämlighet". Detta bref tillämpades redan d. 10 på- 

 följande Juni, då några ledamöter uppförde, i st. f. Bielke ocb 

 Cederström, som icke kunde Finska, Kekonius och Lostjerna, jemte 

 Lagerflycht. Den sistnämnde bekläddes med embetet. Regeln 

 fick dock i framtiden många undantag. 



Osäker var man äfveu, huru vid lagmansval borde förfaras 

 med hänsyn till de sökandes språkkännedom. Om v. Posts an- 

 sökning se ofvanf. s. 37. Då förslag 1736 upprättades till Ka- 

 relska lagsagan, nämndes framför Ass. Malm och Hhd. Abraham 

 Paleen (far till den förut omförmälde E. J. af Palén), i l:sta rum- 

 met Ass. C. Liliestjerna, som ock, „ehuru Svensk och det Fin- 

 ska språket i ingen måtto mäktig", hugnades med tjensten. Ar 

 1754 i| nämndes till S. Finne lagsaga hofrättsråderna Cederström, 

 Martin och Lostjerna, ehuru de två sistsagde voro klena i Fin- 

 skan; h varemot Wallens förbigicks, änskönt han var den äldste 

 sökande „och kunde Finska, om någon annars kan den". Ceder- 

 ström utnämndes. Deremot då några år sednare Karelska lagsa- 

 gan åter var ledig (efter Wallens) gjordes vid förslaget (1757 \%), 

 på hvilket Rappe, Wallenstjerna och Cedermark nämndes, en så- 

 lydande annotation: „Härjemte har ock Hofrätten ej obemärkt 

 lemna bordt, at allmogen i Karelska lagsagan till större delen 

 icke förstår det Svenska språket och at ibland de nu föreslagne är 

 allenast Assessor Wallenstjerna det Finska språket mäktig". Hof- 

 ' rättsrådet Rappe, ostridigt en af hattpartiets 39 ) och Finlands 



39 ) Äfven mösspartiet egde på denna tid i Finland en ganska ut- 



o 



märkt man i auditören, slutligen presidenten Lode. I hans biografi (i Abo 

 Hofr. Hist.) erinras om detta partis bemödande, att genom utspridande af 

 till Finskan öfversatta, lör detsamma gynsamma riksdagsskrifter vinna fol- 

 kets sympatier, hvaremot Sekreta utskottet vid 1769 års riksdag beslöt: 

 • att hos Plena anmäla, det måtte alla dessa ärender, som angå Riksdags- 

 kallelsen, med Konungens chctamina, Råds-Remarquerna, och det mera, 



