il 



Om sommaren utbrast en svår pest, hvarför Gezelius flyktade 

 till Roslagen, der han höll sig undan ett helt år. Forsenius åter 

 qvarslannade i staden, för alt vårda sin välgörares egendom och 

 bibeltryckeriet, som emellertid blifvit hitflyttadt från Åbo. 1711 

 Nov. 8 öfverreste Gezelius till Åbo, men Forsenius seglade till 

 Nystad oeli derifrån till Åbo, dit tryckeriet gått direkte. Sedan 

 han i Dec. 1711 aflagt stilprof äfvensom teologieförhör och filo- 

 solie kandidat examen, samt i Febr. 1712 disputerat, under Nes- 

 sel, och hållit en offentlig föreläsning „de Roma ante Romulum 

 condita", promoverades han d. 15 Febr. sistsagde år till Magister 

 i tredje hedersrummet. Antogs kort derefter af Gezelius, som d. 

 5 April fått sig uppdragen jemväl tillsynen öfver Wiborgs stift, 

 till Notarius för den vidlöfliga korrespondensen med de två Con- 

 sistorierna i S:t Michel och Borgå städer. Följande år anställd 

 såsom vice Sekreterare vid Åbo Akademi samt 1714 f^ utnämnd 

 till Lands Sekreterare i Åbo och Björneborgs län med Åland. 

 Vid denna tjenst, hvari han stadfästes 1719 \ , qvarstannade For- 

 senius ända till sin död utan befordran, „medan", såsom han 

 sjelf säger, „flera af hans ungdoms kamrater erhöllo det ena an- 

 senliga avancementet efter det andra". Lönen, i och för sig 

 ganska ringa eller 300 Daler s:r mynt i kontant, förminskades 

 esomoftast under ofreden. Dessa tiders bedröfliga krigstumult 

 tvang honom, liksom så många andra, att med hustru och barn 

 flykta öfver till Sverige, hvarest han från Oktob. 1719 till Nov. 

 1721 var enkegrefvinnan Magdalena Oxenstjernas, född Stenbock, 

 juridiska ombud och disponent iör det af hennes man, den be- 

 römde Bengt Oxenstjerna, praktfullt förskönade Rosersberg. Ef- 

 ter fredsslutet måste Forsenius, som då af årets lön blott åtnju- 

 tit 1 qvartal, ännu på senhösten och utan att kunna medtaga 

 sin familj begifva sig tillbaka till Finland, „det de fiendtlige ifrån 

 1713 behärskat och dy från Sveriges lag och seder afvant, hvar- 

 igenom, som nogsamt eftertänkas kan, Kgl. Mj:ts embetsmän och 



