39 



till granskningen af de projekter till särskilda balkar, hvarur detta 

 mästerverk utgick, tillkommer ock en god del af äran att hafva 

 befordrat dess ölverflyttande till landets språk. 



knappt var den nya lagen publicerad innan, troligen på 

 framställning af Åbo Hofrätt, ett Kgl. bref emanerade, 1736 Nov. 

 24. af innehall, att densamma finge på Finska uttolkas och tryc- 

 kas, allenast ingen Svensk text eller annan version derbredvid 

 brukades eller historiografen Wildes rätt derigenom kränktes. 

 Wilde hade nemligen erhållit privilegium exclusivum på Lagens 

 tryckande och förstått detta så, att han äfven egde rätt offent- 

 liggöra den Finska öfversättningen, — en fordran den han dock 

 sjellvilligt afsagt sig. Översättningsarbetet företogs och utfördes 

 af en man, hvars namn hittills icke fått en plats, än mindre en 

 tacksam hågkomst i vår litteraturhistoria. Denne var 



Samuel Forslkn. Han föddes 31 ) i Lojo, der tre af hans 

 förfäder varit kyrkoherdar, af Mag. Johan Forsenius d. y. och en 

 dotter till kyrkoherden i Esbo Johan Molsdorf. Student i Åbo 

 och inskrifven i Nyländska nationen i Mars 1706, kallade han sig 

 under hela sin studietid Forsenius. På dessa år uppträdde i Åbo 

 den beryktade Isak Laurbechius, hvilken efter att hafva vunnit 

 teologie licentiatgrad i Altdorf och 1701 1| ordinerats till prest, 

 vilkorligen utnämndes till teologie adjunkt vid Åbo högskola. Till 

 denne lärares föreläsningar, ett s. k. collegium disputatorium, 

 strömmade ett stort antal åhörare, hvariblaud äfven Forsenius. 

 Som dock Laurbechius anklagades för pietistiska villfarelser, på 

 hvilket skäl han ock snart nog afsattes, upphörde Forsenius att 

 frequentera hans auditorium. Härtill torde väl ock hafva bidra- 

 git Forsenii skyldskap med Laurbechii förföljare, Biskop Geze- 

 lius d. y., Universitetets dåvarande Prokansler. Gezelius var nem- 



31 ) När? Lojo församlings kyrkoböcker §å ej längre tillbaka i tiden 

 än till 1720. 



