38 



Assessoren i Svea Hofrätt J. Rosenslolpe anhållit att blifva v. Pre- 

 sident i Åbo Hofrätt, afstyrkes (1723 *£) hans begäran på den 

 grund, att han, ehuru föröfrigt skicklig, ej förstår landets tungo- 

 mål, hvaremot And. Munster (Munsterhjehn) högeligen rekom- 

 menderas. Kort derpå (^p) rekommenderas S. Paulin till Asses- 

 sor på stöd af hans insigter jemväl i Finska språket. — Alla dessa 

 och dylika fall förklaras af den grundsats, som Hofrätten uttalar 

 i sin hemställan till Mjt. d. 19 Mars 1735, deri rätten föreställer 

 „objekternas oreda deraf om domare här ej kunna Finska, hvar- 

 öfver Allmogen ofta besvärat sig". 



Med de nyst åberopade besvären menas här särskilt de vid 

 1731 års riksdag, då Allmogen fordrade, att endera erhålla Do- 

 mare, som känna landets språk eller ock edsvurne Tolkar. Det 

 sednare kunde väl ej beviljas för statsbristens skuld, men om 

 det förra lofvades i Resol. d. 9 Nov. 1732, att såsom om en an- 

 gelägen omständighet, nödig försorg skulle dragas. Hvad tolkarne 

 beträffar, hade Hofrätten för sin del ej ansett saken dermed vara 

 hulpen. Öfverhufvud vore för den inhemska häfdateckningen och 

 det icke minst till belysning af den speciella fråga, som härblif- 

 vit berörd, af vigt, att äfven de postulater, hvilka utgått från de 

 skilda stånden i olika landsändar, blefve publicerade. Sådant har 

 hittills endast varit fallet med resolutionerna på de af hela stånd 

 inlemnade, Allmänna besvär, — en redan af Calonius påpekad 

 brist i vår juridiska, man kan tillägga: äfven historiska litte- 

 ratur 30 ). 



Af det föregående framstå tänkesätten om Finskan såsom 

 rättegångsspråk vid den tidpunkt, då den af ständerna 1734 an- 

 tagna allmänna Lagen i Kgl. bref af d. 10 Febr. 1736 förmäles 

 „ snart vara färdig" och anbefalles till efterlefnad från d. 1 på- 

 följande September. Åbo Hofrätt, som så förtjenstfullt bidragit 



30 ) Jfr. hvad som säges i Handli. rörande Finlands Kyrko-Hist. I, s. 55. 



