34 



löftiga process, spridda kännedomen om redan gjorda lagöfversätt- 

 ningar, tyckas äfven hafva väckt sjelfva folkets uppmärksamande 

 af modersmålets officiella användbarhet. Härtill kan man sluta 

 bl. a. af allmogens från Öfra Satakunda besvär på riksdagen 1668, 

 i hvilkas punkt 12: ,,Begäres att Lagboken måtte på Finskaver- 

 teras, afsatt och tryckt blifva". Af resolutionen på denna peti- 

 tion, gifven d. 29 Augusti s. a. och lydande: „Så emedan den 

 på Finska tungomålet skall redan uttydh och afskrefven vara, när 

 alt på läghligh tidh förefaller dhen att kunna (hinna?) revidera 

 och öfversee, så kan derom vidare resolution och svar meddelas", 

 ålerföres tanken ovilkorligen på den året förnit afledne Kollanius. 

 Det är så mycket sannolikare, att just hans öfversättning gifvit 

 anledning till petitionen, som denna utgick från innevånarene i 

 hans egen hemtrakt — en trakt, hvarest föröfrigt äfven flera af 

 de personer, som i samma arbetes granskande deltagit, haft an- 

 ställning. 



Af resolutionen åter inses, att den af Hofrätten utlofvade 

 kollationen mellan Kollanii och hans granskares versioner ännu 

 ej försiggått, utan fastmer åter uppskjöts på obestämd tid. Ur 

 handlingarna rörande Åbo Hofrätt kan ingen vidare upplysning 

 vinnas om detta ärende ; troligt är, att det icke mera upptogs till 

 behandling eller åtminstone icke slutfördes. Om Kollanii samt Hen- 

 rik Jakobssons och Anders Michelssons manuskripters ändtliga 

 öde saknas jemväl kännedom; så mycket är visst, att de icke 

 funnits bland de 5 handskrifha öfversättningar af LL., hvilka varit 

 tillgängliga, ty dessa röja alla tydeligen en äldre tid 28 a). De 

 nu nämnda försöken äro veterligen äfven de sista som någonsin 

 blifvit gjorda till lands- och stadslagens återgifvande på Finska. 

 Ty det Kgl. brefvet 1666 y till Johan Stjernhök: „atthan trans- 



48 a) En supposition om berörde raanuskripter se i Företalet. Vtg. 



