27 



ning af »lotta påstående ej mindre Hofrätten 8n General Guvor- 

 nören Pehr Brahe, att låta häröfver ransaka .,<>m det sig så i 

 sanning förhåller" saml i donna händelse belägga de donerade 

 hemmanen mod qvarstad. 



På denna skrifvelse svarade Hofrätten i !»rof d. 3 Nov. 

 1653 24 ) med ny rekommendation for de angime, tilläggande, 



dant tijdeligen afböijas och rättas. På hvilka fall och Hr Gen: Gouvern: 

 ville låta sättia förl>e:te Hindrich Jacobssons, och Anders Michelssons und- 

 fångne Gods, där i Finlandh, i qvarstad til vijdhare beskedh, som af 

 Kongl. Maij:t tlie nyligen för detta liieras giorde Arbethe are vordne be- 

 neficerade medh, låtandes oss forderligast dess rätte beskaffenheet för- 

 nimma, på del Wij mage halva oss dereffter at rälla, om förbrle Abraham 

 Kollanius än vijdare om denna Saken boos Oss vegerer. Befahle etc. Stock- 

 holm den 4 Octob:s A:o 1653. Magnus Gabriel De la Gardie. Herman 

 Flemmingh. Conradt von Falkenbergh. W: S: Léijonck. J: Apelgren. Ludvich 

 Fritz. Jöran Flemmingh. — G. Springer>. Således Lagboken (= LL. o. St. L.), 

 Ordin. o. Process., men ej Domarereglorna nyöfversatle af granskarene? Utg. 

 M j 'Högvälborne Greffve, Sveriges Rijkes Rådh och Skattmästare; 

 Så och Välborne, Välbördige Herrar, Sveriges Rijkes Rådh och Gammar 

 Rådh, etc. etc. Näst Vår tienst och våhlvilligh hellsen sampt all Välmågos 

 önskan af Gudh Allsmechtig, kunna Wij Högvälborne Herr Skaltmestaren 

 sampt dhe Välborne Herrar Cammar Rådh icke obemält låta , oss vara in- 

 händigadt Cammar Collegii Rreff, daterat Stockholm den 4 Octobris näst- 

 förleden, lydandes at nthi Högbem:te Collegio hafver M:r Abraham Kolla- 

 nius supplicando andragit sin Translation öfver Lagboken på Finska Språ- 

 ket vara af Under Lagman Hendrich Jacobsson och Lagläsaren Anders Mi- 

 chelsson mehra förvärrat än förbätlradt; med begiäran, at härom tydeli- 

 gen Ransakas skulle, om thet sig så i sanning förevelter, som han före- 

 gifvit hafver och sådant med forderligaste, förnimma låta; Så knnne Wij 

 inthet annat pröfva, än at så vähl dhe förbem:te Persohner, såsom och 

 elliest Kollanius hafva anvendt stoor tlijt och omkosfnadh på samma Trans- 

 lation; Hvarföre äre vij tienstligen förmodandes at E:rs Grefl. Nåde sampt 

 dhe Välborne Herrar Gammar Rådh vele sig deeras befordran häruthin- 

 nan låta vara befallet och them gunsleligen förhiellpa, at the för sitt hafda 

 omaak måse ihåukommas. Hvad Collanii föregifvande öfver deeras ver- 



