sättaren hetat Mårten Frisk. Man vet icke heller med full sä- 

 kerhet om hans arbete ännu finnes i behåll. Dock torde föl- 

 jande förmodan derom åtminstone i vissa biomständigheter icke 

 sakna intresse. 



En jemförande granskning ådagalägger, att bland ofvanupp- 

 räknade codices af Landslagen, B. 96 ligger till grund för det 

 Juustenska exemplaret. Det sednare innehåller, såsom redan er- 

 inrats, egarens namnteckning af år 1599. Tidsbestämningen, för 

 åtminstone den äldre handskriftens författande, leder oss således 

 otvunget till Herr Mårtens dagar. Härtill kommer, att äfven 

 Ljungo Thomae på det ställe, som snart skall noggrannare an- 

 föras, omförmäler en äldre Finsk öf v ersättning af landslagen. 

 Han nämner väl icke öfversättaren , som hållit sig anonym, hvar- 

 för Buraeus så mycket hellre torde hafva gjort sin härom upp- 

 lysande anteckning. Men Ljungo låter förstå, att den äldre öf- 

 versättningen i många stycken varit misslyckad och „ vrängd både 

 med ord och meningar ifrån lagsens sentens." Nu finner man 

 åter att Ljungos version ofta korrigerar den hvarur det Juusten- 

 ska exemplaret afskrifvits. Detta sednare återgifver, t. ex. ^nåls- 

 ägande" (liksom vore ordet sammansatt af „mål" och „säga") 

 med synsanoja, „bodrägt" med paatin siirtäminen, o. d., då dere- 

 mot Ljungo skrifver jutun isändä, talouden vietelemys. 



Skulle således den numera i Kgl. Biblioteket i Stockholm 

 bevarade codex måhända vara just densamma, hvilken 1609 låg 

 i Riks Kansliet. Det Juustenska exemplaret måste då antagas hafva 

 blifvit derur afskrifvet, innan Herr Mårtens öfverflyttning till Sve- 

 rige skett. Denna supposition understödes deraf, att besagde 

 exemplar tidigare än 1599 varit i tvenne skilde egares värjo, så- 

 som desses från permen utraderade namn antyda. Äfven i de 



Predikant i Stockholm gjorde Finska Lagboken. Han lås 1593 i K. Johans 

 Cancellie.» 



