bibehöll icke dessmindre, på redan angifveo grund, städse en 

 vida större betydelse (Ur vårt land. 



Någon förmodan att Landslagen redan i det första århun- 

 dradet af dess tillämpning i Finland blifvit till landets tungomål 

 öfversatt, synes icke ega stod. Fastmera häntyder den omstän- 

 digheten, alt i samteliga hittills funna. Finska exemplar af. nänmde 

 lag, kyrkobalken belimies vara utesluten, derna alt de äro gjorda 

 efter Konung Gustaf l:s reformation. Detta torde icke heller 

 halva skett före Erik XlV:s tid, ty...-). Med temmelig visshet 

 kan nian deremot förlägga det första försöket i denna väg till 

 Johan UI:s regeringstid. 



Den äldsta hestäinda uppgift i nubcrörde fråga härleder sig 

 trän den namnkunnige antiqvarien Johan Buraeus, som i sina 

 Collectanea, befintliga i Kgl. Bibliot. i Stockh. antecknat: „Fin- 

 ska Lagboken giordes af gamle ller Mårten finsk Predikant i 

 Stockholm her Zachariac fadher, henne sågh Josephus Georgii i K. 

 Johans Cantzelei 93; hon ligger än 1609 i Rijkzens Cantzeley'". 



Dä det är allmänt kändt att Johan III, såsom Hertig i Fin- 

 land, hyste särdeles tillgifvenhet för samma land, uti hvars språk 

 han ock var hemmastadd, — en tillgifvenhet som fortfor äfven 

 sedan han uppstigit på thronen, — var det sannolikt på hans 

 föranstaltande nämnde öfversättning blifvit författad. Öfversät- 

 taren är icke närmare känd. Bland Finske predikanter i Stock- 

 holm uppräknas på denna tid Henricus Erici 1577, Canutus Mar- 

 tini 1593 och Jacobus Axelii 1612; det är möjligt, att Canutus 

 varit Herr Mårtens son och en hans efterträdare, såsom redan 

 Calonius, som häröfver tyckes halva rådfrågat Porthan, förmodat. 

 Enligt en annan, påtagligen felaktig, anteckning 3 ) skulle öfver- 



2 ) Manuskriptet bristfälligt. Vtg. 



■ 3 ) Troligen menas Histor. o. Polit. Nytt 1792 N:o 25, der det, så- 

 som på ett skildt papper är annoteradt, heter: »Gamle Herr Mårten Frisk 



