105 



(lereflcr made hlifvit anniäldt *), har Ilnfratlen d. 26 Fobr. 

 I6i9 i hans ställe kallat Daniel Nilsson, som då var Lagläsare 

 i nägot annat Härad, men d. 16 Apr. samma år lorordnades tili 

 llaltula, att inlUma sig i Ilolrätten d. 7 iMart. om hvilken dag 

 till företagets begynnande Under Lagman Henrik Jacobsson tillika 

 i bref imdcrrältades. 



Vid det sålunda beramade sammauträdcst tyckes gransk- 

 ningsarbetet, hvilket naturligtvis fordrade längre tid, än de ifrån 

 landet inkomne cominillorade kunde dertill på stället uppoffra, 

 hafva snart nog blifvit Ofverlemnadt för det första endast åt dem, 

 såsom sannolikt mera bekanta med linska språket än de fleste af 

 Ilofrättens ofvamiäninde ledamöter, att i deras hemorter vidare 

 fuUlöijas, med biträde af ännu en tredje Lagläsare, Johan Lars- 

 son i llollola Härad. Ty d. 19 nästföljande Apr. aflät Hofrätten 

 ett bref, som lydde: „Wi Jöns Kurck etc. etc. Hälse Eder Under 

 Lagman Ilendric Jacobsson och Lagläsare Daniel Nilsson, Anders 

 Michelsson och Johan Larsson med Gud Allsmechtig! Och för- 

 hålle Edher icke, att för denne Konungi. Rätt hafver M'" Abra- 

 ham Kollanius sigh besvärat, huru såsom J, som hans version 

 iifver Lagboken är för denna tijden under händer förtrodh, 

 schole opå en och annan orth och ställe medh åtlöje hans värck 

 förringe och förachteligit göre, ödhmjukeligen anhållaudes att så- 

 dant Edher måtte förtaget och vägrat bhfva. Och emedan den Ko- 

 liunglige Rätt icke uthan misshagh samma klagan förnimmer, hälst 

 uti betraclitande att och Edhert arbete icke uthan andras öfver- 

 seende kan för godt erkändt och gilladt varda, uthan måste ännu 

 bepröfvas anten J eller han språket efter Lagsens grundh och me- 

 ningh rättast kunne hafva författat, och altså blifve allés Edhers 

 verk ännu under andras omdöme beståendes och således ovisst 

 hvilkendera sitt försvarhgare göra kan; dess hafver man velat 



*) Han alled ock följande året. 



