■70 



som måtte gått ur verlclen sednast 1593, kunnat vara hans far. 

 Härtill tyckes ännu kunna läggas, att samme författares d. 25 

 Junii 1614 hållna tal är dediceradt till, ihland andre, Jacobus 

 Axilli Ainuin, som var Predikant i Stockholms Finska forsamling 

 nästefter Canutus Mwtini, ej mindre än gretliga familjen Lejon- 

 hufvuds, eller isynnerhet ofvannämnda dess medlemmars flerfal- 

 diga förbindelser med Finland. Såsom tidigt och förmodeligen 

 äfven i lorftighet lemnad fader- och moderlös uti en stor stad, 

 hvarest han väl lärer varit född, men icke mera hade något hem, 

 synes nämhgen vår Chemnerus förnämligast af själasörjaren 

 för den församling han tillhörde, hvilken otvifvelaktigt äfven var 

 Finne samt närmare än någon annan kände ynglingens naturs- 

 gåfvor och framsteg i kunskaper såsom sådane, att de gjorde 

 honom förtjent af understöd till sina studiers fortsättande vid ett 

 Universitet, blifvit dertill recommenderad hos ättlingarne af be- 

 mälda slägt, heldre än hos andra, som i sådant fall kunnat an- 

 litas. 



Huruvida löftet om hjelp för vinnande af samma ändamål 

 äfven vid främmande lärosäten, efter Svante Stures död gått i 

 fullbordan, är alldeles okändt. Titeln för nyssnämnda tal, som 

 är den andra i ordningen af Clientens nedanför uppräknade tryckta 

 skrifter, hkasom ock de två nästderefter följandes Dedicationer 

 leda deremot tämmeligen säkert till den slutsats, att han ännu 

 några år efter inträdet på författare banan, eller åtminstone in- 

 till 1619, uppehållit sig i Upsala såsom Student. Att han under 

 sin egenteliga studii tid varit en af Messenii lärjungar framlyser 

 åter så väl på titelbladet för skriften N:o 11, som ur densam- 

 mas Dedication och ur de ord, med hvilka han i de flesta af 

 sina arbeten uttalar sin vördnad och tacksamhet för denne lä- 

 rare, efter hvars flyttning ifrån Universitetet han tyckes hafva 

 sjelf derstädes sysselsatt sig med yngre kamraters eller annan 

 ungdoms handledning. 



