iliislelij,'a ulli U\r liOglio och lagli»', tlicl linn säger sig hafva falt 

 belalnint; om. Han rorniaiiar all lili bool, och talar alt andäcli- 

 ligl, wiJi icke heller lidha, at någon talar illa, Han strallar syn- 

 nerliga olVerllodighet i kladedriigten, i maat och drick^ och an- 

 dre gemene osäder, ocli fOrespaår tillkommande ting. All livad 

 ande han drifwes, må Ciiulh weta. En part lialla honom for en 

 ursinnigh och forhiislral, liika som ludarne höllo i lerusalem le- 

 sum Ananiie son, men han säger, The hålla migh för en iNarre 

 och nrsinnigh, jagh är thet icke, hvadh anden migh säger, thet 

 talar jagh. Sådana warningar bor man icke slå i wädret, the 

 gå ju alt nlh på boot och bättring, (ludh förläne oss bootlär- 

 digheet til it t Christeligl lefwerne. Amen". 



Till närmare upplysning om F or sii personliga ställning den 

 tid då arbetet skrefs, Ijenar for Ofrigt hvad han säger i dess 

 Dedication, mod öfverskrift: „Then Edle och Wälb. Jochim Bern- 

 des til Stromsberg, Cammarrådh, min lilforseendes gode Befor- 

 drare och Landzman: Sampt the ährewyrdige och hederlighe gode 

 Män^ 31. Ericu Evici, Biscop i Åbo, M. Joachimo, Pastori, och 

 M. Gabrieli, Uectori Schol» ibidem", nämligen: „Till beslwt, gode 

 Herrer, mädan iagli nu i itt och tiughu åhr, medh stoort liufTuud- 

 bräck i Aslrononna practicerat *), och en tidh ringa befordring 

 ther til funnit haffuer, at man pä thenna ort begynner wämjas 

 wedh konsten, at hon är worden hospes quotidianus, och lika 

 som en gamal länge liggiande ruttin (isk, så ^ville iagh migh 

 något wända til minc Landzmäu, ock prolfua, om ock en Pro- 

 phet \varder achtat i sitt Fädernesland, och thctta åars arbete 

 hafluer iagh edher tiänstligen dedicera och tilskriffua welat, medh 

 Ihen tilförsichl, at E. W. och Ährew. Ihetta arbetet gunsteligen 

 vptagha, och vnder sitt Putvocinio wårt Land thet vommeiidera 

 wille". Sådan upplysning och tillika något begrepp om hans 



*) Jenif. hvad i dt;tta ämne är pä sid. 79 anfördt. 



