bepriseliga Kongl. omvård fOr Forsamlingens i dess Rike rolighet, 



härvid i Nåder det aldrasakraste medel utse." • — 



Ännu mera framlyser författarens ömtålighet för sin afl. fa- 

 ders minne och jemväl deraf härrörande partiskhet uti de brefvet tro* 

 ligen bilagde Remarquerne, hvilka lyda: „1- De orden: ^ag är 

 ^crren tin ©ub finnas aldeles förbigångna och uteslutna. 2. Det 

 l:ste Budet lyder således: bu ffatt intet f;afiDa frcmmanbc ©ubar. 

 Men de orden: fiJr mig, äro utlemnade. 3. Äro uti det l:ste 

 Budets utläggning, orden transmuterade således: 2öt ffolc ®ub 

 fru!ta Dc^ ötffa etc. Men i den gamla Catechesen följa orden, 

 äfvensom i Svenska exemplaren: SSi ffok frufta cd) älffa (åtxi"!), 

 hvilket ock Båm;en i de följande Budordens utläggning observe- 

 rar. Och sedermera vid slutet af utläggningen, sätter D:r Bång: 

 ed) på f^onom aiUna fiirtröjia, men uti den förr: på (;Dnom tro 

 oc^ förtrijfla. 4. Uti det andra Budet har Bå?jg satt, i stället 

 för nu^tcTcmat, det ordet rangaifemata (ostraffat)." 



„5. Uti utläggningen står 

 således: 

 S^itn cftcn mc f;äncn 5?imeii9 

 tantta firoi(e, wanno, noibu, 

 ttjatf;ettcle ett fetän pttä, mutta 

 ettci me fatfiä (;äbifäns.. fttä 

 aurcm ^uubam, rufoilcm, fii* 

 (äm |a t^Iiötäm." 



„Men i den förra: 



©ttcm me f;äncn 9?tmenö tantta 

 firoife, cli luärin mannc, cngä 

 mi;öö fen cautta noibu, ivaUjCf 

 tclä di titän pctä] nnttta e\tä 

 mc faififa mctbäii r;äbifänö ja 

 Sluffiftn fttä aiirem f;ubam, rus 

 tciUm tiitäm ja t^Itétänu 



Försvenskat: 

 Sttt - - orätt fiuärja iäe ijeh 

 Ter igenom bet famma trötta - - 

 uti fltt tvåx nijb oc^ freficlfc 

 ^d titi ^idp lopa etc." 



