90 



llagtol Uulcöeil iialiirligst adskilles fra Oerne, maa dog 

 lil sammes Flora [»assonde henregnes a) Oerne i Vesterhavet, 

 b) Als og Femern og c} Oerne Samso og Læso forsaavidt de 

 faa Angivelser, der erc tilstede for de sidstnævnte Oer synes at 

 tyde hen paa störst Lighed med Halvöen. Denne selv vilde 

 hensigtsmæssigt knnne deles i 2 Hovedpartier, det ene V., det 

 andet Ö. for den midt igjennem Landet gaaende Höideryg*}, 

 hunt characteriseret ved endeel Planter, der holde sig til Hede- 

 moserne, Klitterne og Marskengene, dette ved en mere Irugtbar 

 og dyrket Jordbund, frodig Skovvæxt og den til disse Betingelser 

 knyttede Vegetation. Da imidlertid Hedestrækningerne og de 

 med samme folgende Planter i mange Egne, især mod S. , naae 

 næsten ud til Ostkysten og da adskillige af Marskplanterne til- 

 lige forekomme paa Syltengene langs Ostkystens Fjorde , kan 

 Adskillelsen vanskeligt fastholdes skarpt og er heller ikke her 

 gjennemfört videre end til at angive de Planter der ere charac- 

 teriserende for de forskjellige Localiteter. Ved Sammentællingen 

 af eiendommelige Planter er Slesvig adskilt fra Xörre-Jylland, 

 fordi hiin Landsdeel har et ikke ringe Antal Arter, som ikke ere 

 bemærkede i de andre danske Provindser. 



Som Exempel paa nogle af de meest characteristiske (^og 

 tildeels eiendommelige} Planter paa Halvöen nævntes : 



1. I Klitterne paa Vestkysten: Amraophila arenaria, Elymus 

 arenar., Phieum arenarium, Köhleria glauca, Juncus bal- 

 ticus og atricapillus (Drej.}, Hippophäe rhamnoides, Rosa 

 spinosissima, Silène Otites. 



2. / Marskegnene: Glyceria maritima, Hordeum maritimum 



*) Maaskec kunde endog et tredje Parti passende adskilles fra de övri<;c, 

 nemlijî den Deel af Nörrc-Jylland, som beorrændses mod S. af Limfjorden 

 o"^ Mariager-Fjord, da delte har ikke faa eiendommelige Planter. Men 

 netop om denne Deel cre mine Kundskaber i det Enkelte for ufuldstæn- 

 dige til at jeg tilstrækkeligt kan begrunde Adskillelsen. Sml. forövrigt 

 herom Hörnern, anf. St. p. 179. 



