45 



dobbelt saa mange Skjæl langs Sidelinien som hos min*}, at 

 gjöre det aldeles nödvendigt at adskille dem som forskjellige 

 Arter, selv om man ikke skulde finde sig foranlediget dertil ved 

 de ovenfor angivne Differentser. 



Saaledes kommer altsaa Epicyrtus-Slægten selv med Fradrag 

 af E. exodon QEcuodon paradoxus M. <fc T.) til at indeholde tre 

 distincte Arter. Tvende af dem, der begge have hjemme i 

 de samme Egne, cre i histoire des poissons sammenblandede 

 under Navnet E. gibbosus^ og det bliver altsaa Spörgsmaalet hvil- 

 ken af disse det er, som Gronov har havt for sig og som 

 det Linneïske Navn tilhorer. Saavidt jeg imidlertid kan domme, 

 synes baade Gronovs Afl)ildning og visse Udtryk i hans Beskri- 

 velse (saasom Angivelsen om Tandforholdet og navnlig Udtryk- 

 ket: cauda bifida) snarere at tyde hen paa den Art, hvorefter 

 Müller har udkastet Slægtens Diagnose, end paa den senere af 

 Valenciennes beskrevne Form; denne sidste maa altsaa have et 

 nyt Navn, og maaskee kunde man til Erindring om en af dens 

 væsentlige Særkjender kalde den E. microlepis. 



De tre Arter ville let kunne adskilles ved folgende Arts- 

 mærker: 



E. gibbosus (Linn.) M. T. Hole Overkjæbens Rand forsynet 

 med Tænder; Mellem- og Underkjæben 

 bærer kun en enkelt Tandrække. 60 

 Skjæl i Sidelinien. 

 E. xenodon m. Den bageste Deel af Overkjæben tandlös; 

 udenfor den regelmæssige Tandrække i 

 Mellem- og Underkjæben findes nogle 



'') Jeg vil lier bemæike, at den i histoire aes poissons givne Afbildning af 

 denne Fisk ikke er fremstillet med det i Texten anförte Skjæl-Antal, 

 men selv hvis der skulde være indloben en Trykfeil i Texten, og Figu- 

 rens ringere Skjæl-Antal skulde være det rigtige, saa er det dog ialfald 

 endnu saa meget storre end det hos E. xenodon (nonl'S heniniod 9Ü), 

 at det synes at forbyde at slaae disse Former sammen til en Art. 



