XCIX 



geliska trosförvandters hängifv enhet för den „ gemensamma 

 saken", men kanske ingen erfarenhet var för honom bittrare 

 än den, han vann under negociationerna med generalstaterna. 

 Här om någonstädes hade han hoppats finna stöd och hjelp, 

 men det visade sig att de merkantila intressen och de egen- 

 nyttiga beräkningar, öfver hvilka Camerarius ständigt kla- 

 gade, voro de synpunkter, på hvilka Gustaf Adolf stödde 

 sina anbud, öfvermägtiga i generalstaternas rådkammare. 

 Följden deraf blef, att Gustaf Adolf, då han landsteg i Tysk- 

 land icke kunde påräkDa understöd af den stat, som under 

 ett hälft sekel upprätthållit kampen mot den spanska mo- 

 narkien. 



Den 26 Juli 1630 framträdde Camerarius inför general- 

 staterna för att underrätta dem, om att Gustaf Adolf stod 

 i Tyskland, beredd till kamp mot sina egna och den evan- 

 geliska religionens fiender. „Tärningen är kastad", sade han. 

 „Hans kungliga Majestät har öfvergått icke Rubicon, utan ett 

 vidsträckt haf och och skall försöka att med Guds hjelp och 

 med vapen i hand för sig och andra vinna den trygghet, 

 som han hittills icke kunnat ernå genom bref och beskick- 

 ningar eller att åtminstone drifva saken derhän, att han 

 under sköldarnes skydd med större framgång må kunna un- 

 derhandla om fred". Han bad att generalstaterna icke blott 

 med välvilja och välönskningar, utan äfven med rådslag och 

 hjelp skulle understödja Gustaf Adolfs företag, ty icke för 

 enskild vinnings utan endast för det betryckta allmänna vä- 

 sendets skull hade han åtagit sig bördan. Han erinrade 

 slutligen generalstaterna, om att de sjelfva under de senaste ti- 

 derna vunnit betydande framgångar, hvarför de så mycket min- 

 dre borde underlåta att understödja den svenske konungen 1 ). 



*) Camerarii tal är infördt hos Aitzema, a. st. sid. 1029- 



