Gustaf Adolf häröfver och öfver andra lidna oförrätter; de 

 sökte hindra Falkenberg att fullgöra det uppdrag, han er- 

 hållit; de beredde äfven en viss Paridon von Hoorn, som 

 befordrade öfverflyttningar från Nederländerna till Sverige, 

 svårigheter. Under allt detta väntade Camerarius förgäfves 

 på svar. Äfven de välvilja, prins Fredrik Henrik af Oranien, 

 inför hvilken han klagade öfver dröjsmålet, visade honom 1 ), 

 lände hans sak till ringa fördel. Slutligen, den 6 Mars 1630, 

 beslöto generalstaterna att utse deputerade, för att öfver- 

 lägga med Camerarius om hans i April 1629 gjorda propo- 

 sition 2 ). Vid de konferenser, som nu egde rum, lade man 

 förbundstraktaten af år 1614 till grund, genomgick den- 

 samma punkt för punkt och ändrade den i enlighet med de 

 önskningar, Camerarius hade uttalat. Sålunda affattades ett 

 utkast till förnyad förbundstraktat, hvilket nära överens- 

 stämmer med de under titel „Confirmatio foederis prioris" 

 i instruktionen af den 4 Mars 1629 sammanfattade punk- 

 terna 3 ). Men i detta utkast saknas sjette artikeln, hvari- 

 genom, enligt fördraget af år 1614, de förenade provinsernas 

 invånare tillförsäkrades ostörd handel på Riga och andra 

 vid Öster- och Nordsjön belägna städer. I denna punkt 

 hade icke någon öfverenskommelse kunnat uppgöras, ty ge- 

 neralstaternas deputerade yrkade på tullfrihet vid Dantzig 

 och andra preussiska hamnar, medan Camerarius icke var 

 bemyndigad att göra någon eftergift i detta afseende. Gu- 

 staf Adolf gick sedermera generalstaternas önskan i någon 

 mon till mötes. Han meddelade nämligen Camerarius, att 

 den sjette artikeln helt och hållet kunde utelemnas eller 



*) Camerarius till Axel Oxenstj. f^£ 1629; R. A. Oxenstj. saml. 



2 ) Arend III. 4. sid. 473. 



3 ) R. A. Oxenstj. saml. Förh. mellan Sverige och Nederl. 1612 

 —1654. 



