struktionen äro sammanfattade under titeln: „Confirmatio 

 foederis prioris" *). Camerarius borde framför allt yrka att 

 noga afseende skulle fästas vid de förändrade politiska för- 

 hållandena och vid den omsvängning, som inträdt i östersjö- 

 ländernas ställning. D erfor borde det i första artikeln af 

 1614 års förbund ingående stadgandet, att konungen af Sve- 

 rige antoge det år 1613 slutna fördraget mellan Lybeck och 

 de förenade provinserna nu utgå. På alla ställen, der det 

 gamla fördraget talade om framtida faror och krigsföretag, 

 borde det förändrade fördraget framhålla dessa faror såsom 

 redan förhandenvarande, så att, sedan alla medel till fredlig 

 förlikning blifvit uttömda, det endast återstode, att omedel- 

 bart skrida till afgörande med vapen i hand. Handelsfri- 

 heten skulle icke utsträckas till misstänkta och till krigs- 

 behof tjenliga skepp och varor, h varjämte staden Riga skulle 

 förbigås och staden Dantzig skulle betraktas såsom en be- 

 lägrad stad. Den 6:te artikeln i fördraget af år 1614, som 

 innehöll stadganden i dessa sistnämnda punkter, komme så- 

 ledes att helt och hållet förändras såväl till lydelse som 

 innehåll. Bestämningarna om det ömsesidiga understödets 

 storlek och om sättet att utgöra detsamma äro i det när- 

 maste desamma som i fördraget af år 1614. De förbundna 

 skulle i krigstid bistå hvarandra med 4,000 man, hvilka 

 skulle underhållas af derj, som lemnat hjelpen; om någon- 

 dera i kraft af ett äldre förbund med en annan magt redan 

 lemnat denne understöd eller blifvit dertill uppfordrad, skulle 

 den faststälda hjelpens belopp nedsättas till hälften; och 

 om de förbundna hemsöktes med krig i eget land, skulle de 

 vara befriade från att utgöra understödet. 



Det svenska kabinettets syftemål belysas ytterligare 



l ) Handl. sid. 91. 



