Lika väl kunde konungen sälja sin koppar i Nederländerna 

 eller annorstädes *). 



Legationen, som utgjordes af de nederländska stats- 

 männen van der Honert, Simon van Beaumont och borg- 

 mästaren i Amsterdam Andreas Bicker, hvilken sistnämnde 

 Camerarius ansåg vara en afgjord fiende till de svenska in- 

 tressena 2 ), anlände i Juni månad 1627 till Gustaf Adolfs 

 läger vid Dirschau vid en tidpunkt, då spänningen mellan 

 Gustaf Adolf och Dantzig småningom öfvergått till öppen 

 fiendtlighet. Gustaf Adolfs fordran, att den tull, som upp- 

 bars i Dantzigs hamn, framdeles skulle erläggas till honom, 

 icke till konungen af Polen, hade af Dantzigs myndigheter 

 blifvit besvarad med förbud mot all såväl ut- som införsel. 

 Man föredrog att alls icke någon tull erlades, framför att 

 fördelen deraf tillfölle Polens fiende. Gustaf Adolf hade der- 

 efter låtit tillspärra hamnen och beredde sig småningom till 

 en formlig belägring af staden. Under sådana förhållanden 

 måste den nederländska beskickningen vara Gustaf Adolf 

 ännu mer ovälkommen än annars, men han emottog dock 

 de deputerade med förekommande vänlighet. Han förklarade 

 sig icke hafva något emot att de begåfve sig till Warschau för 

 att medla fred, men uttalade tillika sin fruktan att de skulle 

 röna föga tillmötesgående af konungen af Polen. I sjelfva 

 verket visade sig konung Sigismund, vid sändebudens an- 

 komst till Warschau, föga välvilligt stämd. Ett tecken på 

 onåd var bland annat, att han vid en audiens den 6 Juli 

 emottog dem med betäckt hufvud. Dock blef han i någon 



1 ) Instruktionen, dagt. d. 4 Maj, är publ. hos Aitzema, Saken 

 van Staet en Oorlogh sid. 603. 



2 ) Äfven Gysbert van Boetslaer, på hvars tillgifvenhet för 

 Sverige Camerarius ansåg sig kunna lita, hade blifvit utsedd till de- 

 puterad, men undandrog sig under hvarjehanda förebäranden upp- 

 draget. 



