att i enskilda samtal framhålla nyttan och betydelsen af 

 Gustaf Adolfs preussiska expedition hade önskad verkan. 

 Om äfven de visare prisade Gustaf Adolfs rådslag och stor- 

 sinthet och gåfvo tillkänna sitt bifall öfver hans planer, fun- 

 nos dock lågsinnade andar, drifna af enskild vinningslystnad 

 och utan sinne för den offentliga äran, hvilka voro oroliga 

 af fruktan att den vinst, de erhöllo genom sädestransporten 

 från Preussen, skulle gå dem ur händerna. Några fruktade 

 äfven, att kurfursten af Brandenburg skulle lida skada under 

 Gustaf Adolfs krigsoperationer *). Jag har, skref Camerarius, 

 förnummit olika omdömen om hans M:ts expedition. Jag 

 ser att den gamla tron på Polens magt är så rotfäst i mån- 

 gas sinnen, att de frukta, att den af naturen djerfva och 

 öfvermodiga nationen, som genom så många angrepp och 

 nederlag blifvit retad till hämnd, då hon ser allt hopp om 

 fred vara förbi, skall börja och fullfölja ett långvarigt och 

 svårt krig emot hans M:t. Då skall hans M:t blifva så upp- 

 tagen af detta polska krig, att han icke kan egna sin upp- 

 märksamhet åt de tyska förhållandena och de förtryckta 

 vännernas återupprättelse. De frukta äfven, att i händelse 

 krigsskådeplatsen blefve förflyttad till kurfurstens af Bran- 

 denburg länder, hela Preussen skulle beröfvas denne. Dess- 

 utom är ett allmänt rykte gängse, att hans M:t låtit upp- 

 ställa åtta krigsskepp framför Dantzigs hamn, att han vill 

 upprätta ett fästningsverk vid Weichselns mynning och fordra 

 tull såväl af utgående som inkommande fartyg. Man anser 

 såväl i Amsterdam som i Haag, att denna sak skall lända 

 dessa förenade provinser till största skada. Ty sedan Ocea- 

 nen blifvit osäker, sjöfarten på Spanien har upphört, floderna 

 blifvit stängda och Tysklands handel fallit i lägervall, åter- 



J ) Camerarius till Axel Oxenstjerna fg Juli 1626. Handl. sid. 211. 



