af elden i sitt eget inre. I dessa och likartade ordalag 

 borde Camerarius teckna Gustaf Adolfs planer inför Fredrik 

 af Pfaltz, prins Fredrik Henrik af Oranien och andra *). Nå- 

 gon tid efter det Camerarius emottagit detta bref, erhöll han 

 den ^ Augusti 1626 företräde hos generalstaterna och fram- 

 lade nu inför dem sitt kreditiv såsom Sveriges ordinarie re- 

 sident i Haag. Följande dag, då han ytterligare erhöll fö- 

 reträde tecknade han i ett längre latinskt tal sin konungs 

 politiska planer 2 ). Sedan han försäkrat generalstaterna om 

 dennes vänskap och allvarliga vilja att upprätthålla fördra- 

 get af år 1614, uttalade han den förhoppning att de icke 

 skulle tillstädja Polen någon hjelp eller fördel, hvarigenom 

 konungens sträfvanden kunde hindras eller störas. Ur de 

 talrika fredsunderhandlingar, som egt rum, framgick tydligt, 

 huru nitisk konungen alltid varit att upprätthålla en upp- 

 riktig och trygg fred mellan Polen och Sverige, men slut- 

 ligen hade han sett sig tvungen att tillbakavisa alla bedräg- 

 liga försök att genom opålitliga stillestånd vinna uppskof 

 och att gripa till vapen för att förmå fienden till billiga 

 fredsvilkor. Han hade beslutit att sjelf med en välrustad 

 flotta öfvergå till Preussen föranledd dertill af sin önskan 

 att oförmodadt sprida oro bland fienderna och att hindra 

 konungen af Polen att med penningar understödja kejsaren 

 eller sända kosacker till Tyskland, hvarigenom konungen af 

 Danmark fri och tryggad för desses anfall kraftigt skulle 

 kunna fortgå i kampen mot- de gemensamma fienderna. Men 

 den förnämsta bevekelsegrunden till konungens handlingssätt 

 var hans önskan att närma sig det tryckta och kämpande 

 Tyskland och uppmärksamt aktgifva på alla tillfällen, då 



J ) Moser, patr. Arch. VI sid. 81 o. f. 



2 ) Camerarius till Axel Oxenstjerna -fe och T % Ang. 1626. Handl. 

 sid. 422—424. Talet följer med brefvet af den ^ Aug. såsom bilaga. 



