Camerarius afrådde från en sådan beskickning, emedan den 

 under förhanden varande förhållanden skulle vara fruktlös 

 och olämplig. Under intryck af hans ord och af afrådande 

 yttrande^ från andra håll förföll detta förslag 1 ). 



De underhandlingar, Gustaf Adolf år 1623 öppnat i af- 

 sigt att vinna en intimare förbindelse med Nederländerna 

 och bereda det evangeliska Tyskland understöd hade full- 

 komligt strandat. Gustaf Adolf stod på mera främmande 

 fot än förut till den nederländska republiken, medan Kristian 

 IV genom förbundet af den y£^S£ r 1625 vunnit en n >' un " 

 derpant på generalstaternas tillgifvenhet. 



III. 



Den gamle nederländske skriftställaren L. v. Aitzema 

 anmärker att Nederländerna och Sverige år 1614 närmade 

 sig hvarandra i afsigt att motverka Danmarks inflytande i 

 Östersjön, men att sedermera då Danmark försvagades och 

 Sveriges magt tillväxte förhållandet mellan Sverige och Ne- 

 derländerna blef kyligare 2 ). Redan innan någon väsentligare 

 förändring inträdt i nordens magtförhållanden, hade dock 

 vänskapen mellan Sverige och Nederländerna försvagats. 

 Generalstaterna hade sjelfmant afstått från allt aktivt ingri- 

 pande i Tysklands angelägenheter och så mycket hellre lemnat 

 Kristian IV fritt spelrum i norra Tyskland, som denne ge- 

 nom fullföljandet af sina tyska planer hindrades att utvidga 

 sitt östersjö-välde. Ju mer Danmark inblandade sig i de 



: ) Camerarius till Axel Oxenstj. d. 15 och 16 Maj 1626; handl. 

 sid. 359 och 363. Jmfr J. Spens' bref till Axel Oxenstjerna den 6 

 Mars 1626. R. A. Oxenstj. saml. 



*) Aitzema, Saeken van Staet en oorlogh sid. 83. 



