blef nämligen under sin vistelse i Sverige utnämnd till Rut- 

 gersii efterträdare såsom svensk resident i Haag, en post 

 som han ifrigt eftersträfvat. 



På återresan från Sverige till Haag sammanträffade Ca- 

 merarius i Altona med Robert Anstruther, Englands sände- 

 bud hos Kristian IV, en man som verksamt befordrat Kri- 

 stian IV:s planer och påskyndat hans beslut att upptaga 

 kampen mot den katolska reaktionen. Camerarius hade med 

 Anstruther ett samtal, som vitnar om den bitterhet, under- 

 handlingarna qvarlemnat i sinnena. Anstruther antydde, att 

 han ansåg Gustaf Adolf vara fiendtligt stämd mot det för- 

 bund, som konungen af Danmark ingått med England och 

 Nederländerna. Camerarius sökte rycka honom ur denna 

 föreställning. Anstruther frågade, hvilka de vilkor vore, som 

 konungen önskade se uppfylda, innan han inträdde i för- 

 bundet. Camerarius sade, att detta redan var kändt och 

 att man ofta underhandlat om dessa vilkor. Anstruther in- 

 vände, att hvarken hans konung eller de tyska furstarne 

 kunde uppfylla sådana vilkor, hvartill Camerarius svarade, 

 att man från början bordt tillkännagifva detta och att 

 man icke bordt föreslå en delning; af krigshärarne, om 

 man saknade medel att upprätthålla dem. Ty med konun- 

 gar finge man icke skämta i allvarliga och vigtiga frågor. 

 Skulle konungen af Sverige ingå i ett förbund, så måste det 

 byggas på ömsesidig jämlikhet; hans rikes trygghet måste 

 tillgodoses; grunderna på hvilka förbundet hvilade, fienderna 

 och målet borde vara bestämdt angifua. Samtalet fortgick 

 sedermera under ömsesidiga förebråelser. Bland annat kla- 

 gade Anstruther öfver den hemlighetsfullhet, som från svensk 

 sida blifvit i akt tagen emot konungen af Danmark. — Man 

 hade i England haft för afsigt att sända Anstruther till Sve- 

 rige för att ännu en gång bedja om hjelp för Kristian IV. 



