delanden åhördes med välvilja, och han lyckades utverka, 

 att generalstaterna, sedan det visat sig omöjligt för honom 

 att i Nederländerna uppnegociera den summa, som erfordrades 

 till den svenska gäldens betalning, förklarade sig villiga att 

 bevilja det uppskof, som begärdes r ). Men afskräckt af den 

 ringa framgång, Gustaf Horn rönt, kanske äfven annars in- 

 seende, att intet stod att uträtta, tyckes han hafva under- 

 låtit att inför den holländska republikens ledande statsmän 

 gå in på en närmare utläggning af sin konungs alliansplan. 

 Hans bref till Axel Oxenstjerna innehålla meddelanden om 

 ekonomiska och finansiela förhållanden, men intet om allians- 

 förslaget. Gustaf Adolfs afsigt att med stöd af de gemen- 

 samma religiösa intressena knyta ett fastare förbund mellan 

 Nederländerna och Sverige, blef sålunda icke förverkligad 2 ). 

 Då alla meddelanden i officiel väg visat sig fruktlösa, 

 var det af vigt, att Fredriks af Pfaltz sekreterare Ludvig Ca- 

 merarius åtog sig att utan ofticiel karakter verka för Gustaf 

 Adolfs planer. Denne, en af de få bland det pfaltziska hu- 

 sets tjenare, som äfven i olyckan blifvit sin furstefamilj trogna, 

 hade efter slaget vid Prag och Böhmens fall åtföljt sin herre 

 till Haag, der han var verksam dels såsom ledare af Fredriks 

 af Pfaitz fortfarande vidlyftiga politiska korrespondens, dels 

 såsom författare af flygskrifter, i hvilka han med liflig värma 

 försvarade den pfaltziska och evangeliska saken 3 ). Denna 



*) Ett bref från Rutgersius till generalstaterna härom, på hol- 

 ländska finnes i riksark. i Haag, Duitschland. 



2 ) I bref till Axel Oxenstjerna af den 2 Jan. 1625 säger Ca- 

 merarius: „Nam etsi hic acta enni Auraico per Rutgersium ex voto 

 non succederent, non desperavit tamen" etc., ord som utan tvifvel 

 hafva afseende på Rutgersii negociation under början af år 1624. 

 Handl. sid. 124. 



3 ) Ludv. Camerarius, f. år 1573, tillhörde en genom klassisk 

 och humanistisk bildning berömd familj. Han egnade sig åt juri- 

 diska studier och blef år 1604 medlem i det pfalziska regeringsrådet. 



