lig hållning funnos medel att motverka dess inflytande. Se- 

 dan de allmänna dragen af krigsplanen blifvit tecknade, öf- 

 vergår instruktionen till rent tekniska militära detaljer, ur 

 hvilka såsom resultat framgår, att konungen af Sverige i det 

 blifvande kriget skulle förfoga öfver 21,600 man fotfolk och 

 3,000 ryttare, en styrka, fullt tillräcklig att angripa och för- 

 svaga Polen, isynnerhet som kampen komme att för sig gå 

 inom Polens eget område, hvilket skulle blifva allt mera 

 härjadt och förstördt, ju längre kriget varade. Det polska 

 folkets naturliga lynne, som än hastigt brusade upp än åter 

 försjönk i modlöshet, ingaf äfven Gustaf Adolf förhoppning 

 om företagets framgång. Men det var vigtigt för den ge- 

 mensamma saken, att icke blott Polackarne genom detta 

 krig skulle bringas i trångmål, utan äfven kejsarens och ka- 

 tolikernes krafter från Tyskland och Nederländerna dragas 

 till Polen, Schlesien och Mähren, ett syfte, som kunde upp- 

 nås genom uppställandet af en annan mägtig här, hvilken 

 medan Gustaf Adolf kämpade i Polen, kunde rycka in i Schle- 

 sien och der sysselsätta kejsaren, eller genom att Bethlen 

 Gabor, markisen af Jägerndorf och grefven af Thurn ma- 

 nades till anfall mot Österrikes och Bajerns södra och vestra 

 provinser. Här kunde generalstaterna direkt ingripa. Om 

 de läto en stark här inrycka i Schlesien, medan Gustaf Adolf 

 kämpade i Polen, skulle kejsaren och katolikerne vända 

 sig emot densamma; de som flytt från Böhmen och Mäh- 

 ren skulle ansluta sig dertill och de förtryckta protestan- 

 terne skulle resa sig; äfven med Bethlen Gabor borde man 

 komina öfver ens om gemensamt handlingssätt. Krigshären 

 kunde genom Tyskland bryta fram i de kejserliga arflän- 

 derna. Dock vore dervid många svårigheter att öfvervinna. 

 hvarför det syntes mer ändamålsenligt, att den stäldes un- 

 der Gustaf Adolfs ledning och i förbindelse med hans egna 



3 



