förslag, som blifvit gjorda, och de beslut, som blifvit fattade. 

 Gent emot konungen af Danmark skulle han i akt taga en 

 reserverad hållning, men deremot förtroligt närma sig Ne- 

 derländernas och hansestädernas sändebud för att genom 

 dem lära känna den allmänna ställningen. Funne han att 

 några för Sverige skadliga planer förenades, skulle han me- 

 delbart eller omedelbart motarbeta dessa och framför allt 

 ålåg det honom att, om möjligt, hindra en närmare förbin- 

 delse mellan konungen af Danmark och generalstaterna, 

 emedan en sådan förbindelse kunde vara menlig för förbundet 

 mellan generalstaterna och Sverige. Hansestädernas ombud 

 borde han söka vinna genom att gifva dem hopp om billiga 

 vilkor vid ett framtida förbund med Sverige. Frågan om 

 besättandet af koadjutorskapet i Bremen beröres i instruk- 

 tionen i förbigående. Rutgersius borde nämligen erbjuda 

 erkebiskopen af Bremen och hans anförvandter Sveriges hjelp, 

 om de ville försvara sina rättigheter mot Kristian IV. Slut- 

 punkterna i instruktionen röra Gustaf Adolfs hållning i de 

 stora europeiska tvistefrågorna. Frågade man honom, om 

 Gustaf Adolf med penningar eller trupper ville bidraga till 

 de evangeliskes försvar, borde han svara, att han under sin 

 korta vistelse i Sverige *) icke hunnit göra sig närmare un- 

 derrättad derom, men att han genom samtal med enskilda 

 personer funnit, att Gustaf Adolf icke var obenägen att 

 komma sina trosförvandter till hjelp, ehuru han genom kri- 

 get mot Polen blifvit hindrad derifrån. Också visste han 

 och hade sjelf hört konungen yttra, att intet låge denne 

 mera om hjertat än att „genom Polen" understödja de hårdt 

 ansatta evangeliske i Tyskland. 



Rutgersius kom icke i tillfälle att vid konventet i Se- 



J ) Rutgersius hade nyss återvändt från en beskickning till 

 Böhmen. 



