uppmuntra erkebiskopen och ständerna i stiftet Bremen till 

 motstånd. Förslaget, som framstäldes vid en tid, då för- 

 bundet mellan Danmark och Nederländerna redan var in- 

 gånget, vann ringa bifall. Generalstaterna beslöto att icke af- 

 gifva något svar derpå och att fråga Falck, huruvida han icke 

 utan bemyndigande af sin konung framträdt med sitt yrkande. 

 Tillika skulle de erinra Gustaf Adolf om hans skyldighet att 

 så snart stilleståndet mellan Spanien och general-staterna till 

 ända lupit, understödja de sistnämnda enligt fördraget af år 

 1614 J ). Falck återvände i Oktober 1621 till Sverige utan 

 att hafva uträttat något väsentligt under sin beskickning 2 ). 

 Emellertid hade den i talrika diplomatiska värf pröf- 

 vade J. Rutgersius 3 ) blifvit sänd till konventet i Segeberg, 

 hvars betydelse för nordens politiska förhållanden vi ofvan 

 påpekat. Den instruktion af den 28 Februari 1621, han 

 emottog, vitnar ej mindre än andra samtida handlingar om 

 den oro, med hvilken Gustaf Adolf följde den växande för- 

 troligheten mellan Danmark och Nederländerna *). Rutger- 

 sius afgick icke såsom befullmäktigad ambassadör utan så- 

 som en kunskapare, hvilken egde att underrätta sin konung 

 om mötets allmänna karakter och om de förhandlingar af 

 allmänt intresse, som der egde rum. I sådant afseende borde 

 han söka vinna kännedom om de orsaker, som förmått Kri- 

 stian IV att sammankalla konventet och de närvarande att 

 der infinna sig, om de deltagandes antal och namn, om de 



*) Arend III. 3. sid. 648. 



2 ) Falcks rekreditiv är dagt. d. 21 Oktober 1621. Hans kor- 

 respondans ingår i R. A. Hollandica och hans slutberättelse finnes i 

 Ox. saml. förh. 1612—1654. 



3 ) Jan Rutgersius, till börden Nederländare, hade redan år 1614 

 vid 22 års ålder, trädt i Gustaf Adolfs tjenst; sedermera hade han 

 blifvit använd i flere beskickningar till Nederländerna, Tyskland och 

 Böhmen. Vreede a. st. sid. 180. 



*) Vi meddela denna instruktion främst i vår samling. 



