försäkran, aldrig skulle förgäta, förflöt mera än en månad, 

 innan denna anhållan besvarades, då den visserligen biföls, 

 men emot den mägtigaste provinsen, Hollands vilja. En om- 

 ständighet af ej ringa betydenhet var att den svenska kro- 

 nan råkade i tvist med några nederländska handelsmän, 

 hvilka bildat ett bolag för uppköpandet och försäljandet af 

 den svenska kopparen, och att för kopparhandelns skull en 

 oenighet utbröt mellan van Dyck och en af republikens le- 

 dande män. van Muys, hvilken oenighet slutligen blef så häf- 

 tig, att Gustaf Adolf ansåg sig böra återkalla van Dyck från 

 Nederländerna. Vid sin afresa erhöll van Dyck i uppdrag 

 att å general-staternas vägnar hos sin konung framlägga 

 särskilda önskningsmål, hvilka äro betecknande för general- 

 staternas förändrade hållning. Han borde anbefalla Böhmens 

 och den tyska unionens angelägenheter hos sin herre och 

 förmå honom att medverka till biläggandet af de stridig- 

 heter, som uppstått mellan Danmark och hansestäderna. Han 

 skulle äfven erinra Gustaf Adolf om hans skyldighet att, i 

 händelse kriget mellan Nederländerna och Spanien ånyo ut- 

 bröte, lemna Nederländerna det i fördraget af år 1614 fast- 

 stälda understödet och mana honom att noggrant på de 

 faststälda terminerna betala sin skuld, emedan general-sta- 

 terna sjelfva under då varande svåra tider hade behof af 

 sina penningar 1 ). Den relation, som v. Dyck efter sin åter- 

 komst till Sverige afgaf, vitnar om att han under de sista 

 åren af sin vistelse i Haag haft att kämpa med mångfaldiga 

 svårigheter. Penningetransaktionerna mellan Nederländerna 

 och Sverige, i hvilka Sverige altid framträdde såsom hjelp- 

 behöfvande, hade mött allt större hinder, sedan Oldenbarne- 

 veld och hans vänner, hvilka varit de svenska intressenas 



x ) Arend III. 3. sid. 611. 



