testantiska verlden med våldsam tillintetgörelse. Hela det 

 protestantiska Europa och särskildt Nederländerna, borde 

 derför, enligt Gustaf Adolfs tanke, understödja Sverige i en 

 kamp, som gälde äfven deras vigtigaste intressen. Den så- 

 som skicklig talare och diplomat kände rådsherren Johan 

 Skytte, afgick under hösten 1617 till Nederländerna med 

 uppdrag att göra dessa den svenske konungens synpunkter 

 gällande hos den nederländska regeringen. Han skulle en- 

 ligt den instruktion, som meddelades honom, erinra om det 

 katolska partiets stämplingar mot den protestantiska kristen- 

 heten och isynnerhet skildra den fara, hvaraf Nederländerna 

 hotades genom de polska anslagen mot Sverige. Ty om 

 dessa planer gingo i fullbordan och det lyckades Sigismund 

 af Polen att tillskansa sig herraväldet öfver Östersjön, skulle 

 det blifva katolikerne lätt att betvinga Holland, hvars magt 

 och välstånd väsentligen berodde på östersjöhandeln. Johan 

 Skytte skulle derför. erinrande om förbundet af år 1614, 

 som visserligen närmast hade ett defensivt syfte, men dock 

 äfven borde afse att förebygga främmande anfall genom att 

 föra kriget in i fiendens eget land, anhålla: att general-sta- 

 terne ville bistå Sverige med penningar, krigsförnödenheter 

 och manskap; att holländska undersåter måtte förbjudas att 

 gå i polsk tjenst; att inga skepp och krigsförnödenheter 

 finge från Nederländerna afgå till Dantzig. Elbing, Könings- 

 berg, Riga eller andra östersjöhamnar, belägna under polskt 

 öfverherskap och att inga värfningar för Sigismunds räkning 

 måtte få anställas på holländskt område. Tillika skulle han 

 häntyda på möjligheten och önskligheten af ett universal- 

 förbund mellan alla evangeliska furstar och stater 1 ). Under 

 underhandlingarnas fortgång framhöll Skytte med stort efter- 



l ) Hammarstrand a. st. sid. 67 £ 



