svenska kronan lika litet genom detta som genom det förut 

 med Lybeck ingångna förbundet lida intrång i sina rättig- 

 heter, sitt herravälde öfver hafvet o. s. v. Dessa bestäm- 

 ningar erhöllo ökad vigt och betydelse genom de löften om 

 ömsesidigt understöd i krig, som ingingo i fördraget. I hän- 

 delse konungen af Sverige eller general-staterna med an- 

 ledning af fördraget eller af någon annan orsak råkade i 

 krig med andra magter, skulle de bistå hvarandra med hjelp- 

 trupper till ett antal af 4000 man, hvilka skulle underhållas 

 af den som lemnade hjelpen. Likväl kunde undsättningen 

 till fullo eller delvis utgöras äfven i penningar, skepp, krigs- 

 förnödenheter o. s. v. Den skulle utgå endast till halfva 

 beloppet, om någondera af de bägge staterna i kraft af ett 

 äldre förbund med en annan magt gifvit denna understöd 

 eller blifvit uppfordrad dertill. Hemsöktes någondera af de 

 förbundna med krig, voro de befriade från att gifva under- 

 stöd och kunde inom trenne månader efter derom gjord an- 

 mälan återfordra en redan lemnad undsättning. De för- 

 bundne skulle yppa de anslag och hemliga stämplingar, som 

 mot någondera af dem förenades och på allt sätt afvärja 

 dem. De skulle ega frihet att i hvarandras länder värfva 

 manskap, uppköpa skepp, krigsförnödenheter, vapenförråder 

 o. s. v., medan deremot enderas fiender icke på något sätt 

 skulle af dem understödjas. Om den ene af de förbundne 

 i krig blifvit understödd af den andre, finge han ej sluta 

 fred utan dennes samtycke. Förbundet skulle bestå under 

 en tid af 15 år, således till den 5 Maj 1629, och kunde ef- 

 ter denna tids förlopp uppsägas eller med ömsesidigt sam- 

 tycke förnyas. Konungen af Sverige lofvade slutligen att 

 hålla ett ordinarie sändebud i Haag, och äfven general-sta- 

 terna skulle, om de funno det lämpligt, sända en ambassadör 

 till det svenska hofvet. Ehuru fördragets innehåll var af 



