man 1 ). Generalstaterna emottogo till en början tacksamt 

 anbudet, men afstodo sedermera från hjelpen, hvilken de 

 helst ville se använd till en expedition i Tyskland. Gustaf 

 Adolf åter förklarade senare i bref af den 10 Maj, att han 

 såg sig tvungen att qvarhålla trupperna i Sverige, så länge 

 den politiska ställningen ännu i inånga afseenden var obe- 

 stämd 2 ). 



De bref, som meddelade den svenska regeringens far- 

 hogor för Danmarks framträdande, anlände i början af April 

 till Haag. De väckte den lifligaste oro hos Camerarius. 

 Han befarade numera, att de bref, i hvilka han förordat 

 det i Haag gjorda förslaget, i Sverige skulle väcka miss- 

 hag 3 ) och bad derför om förlåtelse, om han af oförstånd 

 felat, eller af längtan efter den så länge väntade befrielsen 

 hoppats mera än kanske kunde förverkligas. Han förtröstade 

 dock på att konungen af Sverige hade ett så stort och ädelt 

 sinne, att han alltid uppoffrat alla sina krafter, till och med 

 sig sjelf för det allmänna och för den gemensamma välfärden. 

 Om han också icke sändt eller kunde sända en särskild le- 

 gat till Haag, vore det dock lätt att gifva Rutgersius ett 

 kreditiv eller en speciel instruktion. Allt ännu gälde det 

 att upprätta en fast och bestående vänskap mellan konungen 

 af Sverige och konungen af Danmark, så att alla orsaker 

 till misstroende skulle uppryckas 4 ). 



Camerarii förhoppningar att hans meddelanden skulle 



*) Rutgersius till Axel Ox. d. 25 Mars 1625. R. A. Oxenstj. sand. 



2 ) Gustaf Ad. till Generalst. Riksark. i Haag, Duitschland. 



3 ) Camerarii bref med underrättelser om öfverläggningarna i 

 Haag anlände till Sverige omkr. d. 16 April, således efter det de 

 bref från Gustaf Adolf och Axel Oxenstjcrna, som berörde Danmarks 

 framträdande, blifvit afsända. 



*) Camerarius till Axel Oxenstj. i| April 1625. Handl. sid. 

 203—204. 



