Oxenstjerna dessa Bethlen Gabors löften, hvilket mägtigt 

 stöd den evangeliska saken kunde påräkna i denne furste, 

 och huru mycket ett fälttåg i Tysklands östra provinser 

 genom hans framträdande skulle underlättas 1 ). „Ännu all- 

 tid", skrifver han i bref af den £§ Mars, „blickar jag till- 

 baka till det första förslaget, att konungen af Sverige oför- 

 modadt borde föra kriget öfver till Schlesien. Ty om han 

 har Bethlen Gabor i sin närhet och denne sträfvar till 

 samma mål, skall kejsaren inom kort gå miste om frukten 

 af sina segrar. Bägge skola lätt kunna tygla konungen af 

 Polen. Och det är icke tvifvelaktigt att i detta fall en stor 

 del af Polen skall öfvergå till dem" 2 ). Sin åsigt att under- 

 stöd vore att vänta från Polen grundade Camerarius på sin 

 brefvexling med de polske protestanternas chef, furst Rad- 

 zivil, hvilken oaflåtligt för honom framhöll sitt intresse för 

 den evangeliska saken. 



Medan Camerarius sålunda sökte ingifva sig sjelf och 

 den svenska regeringen förhoppningar, var Piutgersii uppfatt- 

 ning af den politiska ställningen vida mörkare. ,.Jag vet", 

 skref han till Axel Oxenstjerna, „hvilka förslag framställas, 

 att tvenne krigshärar under de tvenne konungarne må upp- 

 rätthållas. Men hvem skall väl dela kostnaderna med hans 

 M:t, sedan Danmark, Brittanien, den nedersaxiska kretsens 

 furstar och kanske äfven Brandeuburg blifvit tagna i anspråk. 

 Ty generalstaterna anse sig nog till godo se den allmänna 

 saken, då de draga en stor del af kejsarens krafter till sig 

 och vända dem från andra. I öfrigt är deras ställning nu 

 sådan, att de sjelfva hafva i högsta grad behof af hjelp, 

 men icke kunna hjelpa andra. Man säger här, att penningar 

 återstå att erhålla af Frankrike, den evangeliska unionens 



J ) Handl. sid. 175—176. 

 2 ) Handl. sid. 182. 



