geliska statsmännens uppmärksamhet i främsta rummet rik- 

 tad. Äfven Camerarii bref röra sig kring denna fråga. Han 

 stod numera i liflig beröring med en krets af statsmän, be- 

 stående af det engelska sändebudet i Haag, Carleton, prins 

 Moritz af Oranien och några af den holländska republikens 

 öfriga, mest betydande personligheter, hvilka sökte intaga 

 en medlande hållning mellan Kristian IV och Gustaf Adolf. 

 I ett bref af den T 4 T Mars 1625 redogör han i följande 

 ord för de synpunkter, som i denna krets gjort sig gäl- 

 lande: *) „Jag har i hemlighet öfverlagt med prins Moritz 

 och några medlemmar af generalstaterna, som anse att ko- 

 nungen af Sverige och konungen af Danmark hvardera böra 

 hafva sin skilda här, och att konungen af England och de 

 tyska protestanterne böra jämt bidraga till hvardera; tillika 

 erbjuda generalstaterna alla sina krafter, så vidt de svårig- 

 heter, de i eget land hafva att bekämpa, det tillåta". „ Ca- 

 merarii mening är", tillägger han, „att det icke är utan 

 Guds försyn och ledning, som så många konungars hjertan 

 dragas till gemensam längtan efter återställandet af det fallna 

 allmänna väsendet och han beder honom af allt sitt hjerta, 

 att han genom upprättandet af en fast och uppriktig enig- 

 het mellan dem alla må välsigna så berömliga och lofvärda 

 planer". Samma bref åtföljes af en bilaga under titeln „és 

 presentes ouvertures secrétes", deri detaljerna af det i Haag 

 uppgjorda förslaget angifvas, sålunda: att de bägge konun- 

 garne hvardera skulle hafva sin armé och öppet underrättas 

 om hvarandras afsigter; att till hvarderas förfogande skulle 

 ställas 20,000 man fotfolk och 5,000 ryttare; att de till 

 det till den §£ April utsatta mötet i Haag skulle sända am- 

 bassadörer med fullmagt att icke blott underhandla, utan 



») Handl. sid. 166. 



