101 



Kräkilä; fsv. Gregge. Se Merimasku. 



Huovari; fsv. Hofwardh 1. fsv. hovare (person som upp- 

 träder med stat), användt såsom tillnamn. 



Huukainen; se. Askais. 



Inhala (1540 Ingala); fsv. Inge. 



Inkurinen (att. Ljyuriste; 1540 Ingoris); fsv. Ingor. 



Kierikkala; vanligt namn. Se Kiikala. 



Hinno; fht. Hinna. 



Krookki (1540 Krokis); se Brunkala, Reso. 



Taatila; se Pemar. 



Kimlila (att Kula); fda., no., isl. Skuli. 



Kummola; fsv. Gumme. 



Lahdinko (1331 ^n Ledhwnge, i öfverskriften Ledhwngi, 

 öfver hvilket samma hand (?) skrifvit Ladhusungi 1 ; 1415 

 Ladhinga, 1589 Ladingo). Då den finska formen ej kan 

 härledas från den fornsvenska och då den äfven vore svår att 

 förstå såsom beroende på folketymologi, i fall namnet vore af 

 nordiskt ursprung (jfr sv. Ledinge, Leding, fsv. Ledungx- 

 hambre; det sista 1331 i Sv. dipl. IV), ty fsv. Ledhwnge 

 skulle då förutsätta ett äldre *Leidhunge(r) « *LaiöungR), 

 så har jag förut (Nordiska studier s. 45) antagit, att den 

 svenska formen berott på folketymologisk ombildning af den 

 finska. — Jag medger att denna förklaring ej fullt tillfreds- 

 ställer mig — i synnerhet som Ledhwnge är den älsta be- 

 lagda formen 2 , hvilket synes tala mot mitt antagande — men 

 själfva antagandet beträffande lånets gång förefaller mig dock 

 tillsvidare sannolikast. Märkas bör nämligen, att fsv. Ledh- 

 wnge äfven kan tänkas hafva inkommit i svenskan från fi. 

 Lahdinko (~ Ldhdingon o. s. v.) före i-omljudets tid, 



1 Svartboken; jfr Sv. dipl. IV. 



2 Märkas bör dock den redan i diplomet af 133 1 gjorda rät- 

 telsen af e till a. 



