92 



Urola; fda. Uri, fht. Uro. Kan dock naturligtvis äfven 

 vora rent finskt (= fi. uro hjälte). Se Uro i Paattinen. 



Pursila (1540 Bursila); möjligen fsv. Bruse med me- 

 tathes (jfr Saxen Virittäjä 1898 s. 7 f., Wiklund Nordiska 

 studier s. 152 ff.). 



Rauvola (1434 Rawala, 1540 Raffuala); se Nousis. 



Runoinen (1380 Runoys); fda.. fno Runi. Jfr Runola 

 i Nykyrko. 



Hakari; fsv. Haghar. 



Kattilus; se Koskis. 



Virmo: JTlynämäki. 



Socken med 4,232 invånare. 



Socknens svenska namnform (Virmo) är säkerligen ett 

 gammalt nordiskt namn. Det skrifves i äldre tider: 1352 de 

 Wirmo, 1366 jn Wirmo, 1375 Wirmaa, 1425 Wirmaa, 1431 

 Wirmo, 1471 Wirma, 1515 Wirmoo, 1532 T T e/-mo, 1540 

 Wirmå. Vi hafva här synbarligen ett fsv. *TTirm-ä, hvilket 

 jag antager hafva varit ett gammalt namn pä den genom 

 socknen flytande MynäjoJci. Vi återfinna namnet i det forn- 

 högtyska fiodnamnet Wirm-a och de fornnorska älfnamnen 

 Werma och Wermaa. Enligt Noreen, Spridda studier II s. 

 64 ff är första leden i dessa namn identisk med den utvidgade 

 ordrot, som återfinnes i det svenska sjönamnet Värmeln, hvar- 

 af Värmland fått sitt namn, det fornhögtyska fiodnamnet 

 Virmil-aha och isl. vermsl »källsprång", och betyder ursprung- 

 ligen „framkvällande, porlande, brusande". 1 



Äfven bland socknens gårdnamn finnas några af tydligt 

 svenskt ursprung. Ett sådant är Lepistö, som 1346 skrefs 

 in Laepistadhum och som jag sammanställer med det af 



1 Doc. Karsten har meddelat mig, att också han anser namnet 

 för svenskt. 



