89 



hvarom se Rygb GP s. 173 f., NG XV s. 46 f. 48 m. ti.). 

 Jfr ti. laksy ■< sv. lexa. Se Laksilä i Töfsala. 



PiVpola; fsv. Philip, Filip, Filpus. Namnet har så- 

 ledes i likhet med t. ex. Pilpala i Letala, Virmo, Pilpola i 

 Lunda, Pilpelä i Askais inlånats medan det fsv. /' ännu var 

 bilabialt. Senare lån (efter det den labiala spiranten /' öf- 

 vergått till labiodental; se Noreen Aschw. gr. § 271) äro Fil- 

 pula, Filppula (Vilppula, Vilpola) i Laihela, Östermark, 

 Stora, Sastmola, Eura, Ruovesi, Filppu i Vederlax. - - Till 

 den äldre gruppen af lån hör kanske också Pälpälä i Kumo, 

 hvilket i så fall skulle tyda på en dialektisk ljudlag ä •< i, 

 analog med den från några baltiska dialekter uppvisade (Hult- 

 man De östsv. dial. § 9, 1; jfr Hesselman Stafvelseförlängning 

 § 147). 



Rauvola; fsv. Ragnvalder, Bagvald, Ragval, no., isl. 

 Rognvaldr. — Ytterst vanligt finskt gårdnamn (t. ex. Rau- 

 vala i St. Karis, Rauvola i Nakkila, Eura, Eurajoki. Uskela, 

 Lokalaks, Mietois). 



■läräinen; fsv. *Iaen. Se Lemo. 



Hakida: se Lunda. 



Ritari; fsv. riddare, användt såsom tillnamn. 



Veso; fda. Wesi. Jfr Vesa i Eurajoki, Vesä i Kuusjoki. 

 Namnet kan naturligtvis äfven vara = ti. vesa telning, ger- 

 manskt lånord (Karsten, Nordiska studier s. 46 ff.). 1 



Killainen: se samma namn i Merimasku. 



Tuori (1555 Torasby); fsv. Thore. Se Rusko. 



Huntsa; fsv. *Hundse (?). Se härom närmare Hintsala 

 i Halikko. 



1 Däremot är Karstens ibidem framställda antagande att ti. 

 vihanta m. fl. vare lån från samma germanska stam ej riktigt. Stam- 

 men viha ~ vifri är allmänt finsk-ugriska språk. Se Setälä ÄH s. 275. 



