55 



nastala godz, 1424 Ragnastaby, 1430 Ragnastéla, 1439 Rag- 

 nastala, 1440 Ragnastalal/y, 1447 Ragnastala bij). Således 

 < Ragna-stad, hvars första led är fsv. Ragne (jfr Raune och 

 Ragnéböle i Uskela, Rauncla i Eurajoki). Jfr äfven Saxen, 

 Sv. bef. ålder s. 13 f. 



Ett verkligt svenskt ortnamn är väl också Hamn ni 

 (1404, 1405, 1410 Hammar: 1359 Jomi a/f Hamaris, 1363 

 iqp <7// Hamara-), bildadt antingen på fsv. hamar m. „sten, 

 klippa, bergshöjd"; sv. dial. hammar m. „skogbevuxen sten- 

 backe, i hafvet utskjutande tvär landtudde" eller också per- 

 sonnamnet fsv. Hamar. Det senare alternativet finner jag 

 mindre sannolikt, och vill här framkasta tanken, om ej fi. Ha- 

 maro möjligen återger en urnordisk plural genitiv (jfr Hamra, 

 Borga, Torpa m. fl.). I äldre tider voro plurala former i 

 ortnamn mycket vanliga, hvarför äfven finska namn på -a, -ä 

 ofta uppfattades såsom plurala (t. ex. af Silelom, a/f' Rae- 

 paelom m. fl.: fi. Silelä, Räpälä). Hamaro är spräkhisto- 

 riskt intressant, emedan genitiv pluralis hos o-stammarna ej 

 är med säkerhet belagd från urn. tid (Noreen, Aisl. gr. 3 § 346 anm. 

 7). — Ett Hamaro finnes också i Nousis. Det synes mig antagligt, 

 att ordet inlånats i finskan såsom appellativ äfven i betydel- 

 sen ,.klippa, bergshöjd" 1. d. (jfr fi. hamara knifsrygg) och 

 ingår då uti t. ex. Hamarintöylcka (backe i Punkalaitio), Ha- 

 maranjärvi (träsk i Kuhmois). — Hamari finnes också i Mu- 

 hos, Kuivaniemi, Bjärnå, Simo, Hamara i Nummis (1557). 



Ett numera försvunnet namn är det i Svb. omkring år 

 1480 nämnda Maekelhorg („ultra ampnem"). 



Hallis (1358 Halisfors, 1359, 1414,1450 Halis, 1453 

 Halts och Haitis, 1540 Halis o. s. v.) är väl ett finskt namn 

 (jfr t. ex. Halila i Vederlax, Halinmaai Kangasala 1 ), men kan 



1 Möjligen kunde detta fi. Rali vara lånadt från fsv. Hal. 



