48 



några gamla stad-namn, hvilka nu i finskan vanligen utgå på 

 -sto. Det vore därför möjligt att fi. Kuusto utginge från ett 

 gammalt sv. *Kff(ar)-sta 1. Ku-sta. Jfr personnamnet fda. Ko, 

 fno. Ku. Vi skulle visserligen vänta oss ett fsv. Kö (enligt 

 Hultman Finl. bidrag s. 121 not 2, Noreen Aschw. gr. § 121), 

 men namnet kan hafva inkommit i finskan före denna ljud- 

 lags genomförande och sannolikt synes, att ordet såsom person- 

 namn — genom en motsatt analogisk utveckling — erhållit 

 en annan ljudutveckling Q*Ku: *Kuar; jfr 1(>3S Kuböila i 

 Nådendal) och kanske öfvergått till ett annat paradigm (*Ku: 

 *Kus). Jfr isl. syr: sii: syrs 1. siirar (Noreen Aisl. gr. 3 § 408 

 anm. 1). 



Sedan jag på teoretisk väg kommit till denna — visser- 

 ligen ingalunda säkra — härledning af namnet, finner jag hos 

 Lindström Suomi 1860 s. i345 ett faktiskt stöd därför. Han 

 säge nämligen, att Kustö i gamla handlingar skrifves Kusta 

 och Kastad. Denna uppgift är visserligen ej mycket att lita 

 på, alldenstund de „gamla handlingar", hvarom han talar, ej 

 kunna vara särdeles gamla, då jag ej någonstädes påträffat 

 de nämnda formerna. Men all betydelse vill jag dock ej för- 

 neka denna uppgift. 



Kapellets gårdnamn tyda för öfrigt tydligt på äldre 

 svensk bosättning. T. ex. Sibbas: fi. Sipi (fsv. Sibbe), Tors 

 (fsv. Thord), Boijas (jfr fda. Bojé), Julias (fsv. Julie), Räf- 

 näs, Räfsund. 



Särskild uppmärksamhet förtjänar Kärrom. I Sv. bef. 

 ålder s. 17 f. har jag ansett mig kunna draga den slutsats, 

 att Aem-namn ej förekomma i Finland. Och jag är öfverty- 

 gad om att de finländska om-namnen i allmänhet äro att för- 

 klara såsom plurala dativer. I alla fall hyste jag redan då 

 vissa betänkligheter angående Murom i Finby, som uppvisats 

 redan från 1540. Kärrom har jag visserligen ej påträffat från 



