44 



— Andamala han bero på etymologiserande skrifsätt — men 

 sakna dock ej sin betydelse, hvarför jag tillsvidare måste anse 

 etymologin osäker. — Osannolikt anser jag Ojansuus (I s. 136, 

 235) försök till förklaring (Andehna < *AntUamaa). 



Nordiskt ursprung synes äfven föreligga i följande namn: 



Ainis (d. v. s. Aininen; 1540 Aijnis. Jfr Aynala 1464 

 i Svb. Månne samma namn?); fsv. Ene. 



Berttala; jag tänker att namnet innehåller ett fsv. mans- 

 namn *Berte eller kvinnonamn *Berta, hvilka representera det 

 obrutna stadiet till fno. Bjartr, sv. bjärt; jfr det från tyskan 

 inlånade nsv. Berta. Samma namnelement tyckes ingå i en 

 mängd finska namn i olika delar af landet: Perttilä och Pert- 

 tula i Storkyro, Säkylä, Pertta i Ikalis, Perttala i Tavastkyro, 

 Töfsala, Perttu i Uskela, Kaavi, Pertunmaa i Mäntyharju, 

 Sysmä, Pertunpuro i Ilomants, Perttula i Vånå, Rautalampi, 

 Sotkamo, Temmes (därjämte äfven Perta, Perti, Pertola). — 

 Om nu alla dessa namn höra ihop, äro de säkerligen bildade 

 på ett i mycket gammal tid inlånadt personnamn. Skrifsättet 

 Berttala (med b) i nu ifrågavarande fall tyder dock på att 

 vi verkligen hafva ett svenskt gårdnamn (likaså Bertilä, Ber- 

 tida i Storkyro). 



Bukkila 1. Pukkila. Namnet skrefs 1470 Rebocka, Re- 

 bucka (och Redueka!) är således bildadt på ett — såvidt jag 

 har mig bekant — ej eljes uppvisadt tyskt lånord reboek, syn- 

 barligen användt såsom tillnamn; jfr mht. réchboc motsvarande 

 fsv. rabukker, fno. rdbukkr < germ. raiha-. Bortfallet af för- 

 sta stafvelsen utvisar, att namnet i svenska haft senare leden 

 hufvudtonig. Jfr sv. Fredrikshamn: fi. Hamina. 



Bussila 1. Pussila (utt. Pusla; 1633 Pussalay, fsv. släkt- 

 namnet Busse. Se Pemar. 



Diskaria (1618 Diskaria); fsv. diskare. Se Kuusjoki. 



