38 



både öst- och västsvenska dialekter känd dialektal egendomlig- 

 het (s. k. rospiggs h). Jfr ofvan Esselpää i Angelniemi. 



Eppinen (1540 Epis); fsv. Ebbe, fda. Ebbi, fht. Ebbo, 

 Eppo. 



Fulla (1405 Fugläby, Sv. dipl. I); denna älsta form 

 anger att namnet är bildadt på fsv. Fugle, fda. Fugl och 

 detta namn bekräftar därför det ofvan angående Skoila i Bjärnå 

 gjorda antagandet, att vi i dessa trakters dialekt haft en utveck- 

 ling ogl > oil (och ugl >> uil). 



HuittUa (1549 Hiäthilä); fsv. Hwit, Hwite. Jfr Huit- 

 tinen (= Hvittis socken) och Huitu i Laihela. 



Immoinen (1540 Ymois); se Immola i Halikko. 



Breidilä (utt. Preilä; 1540 Bredilä, Bredle); se Brei- 

 dilä i Halikko. 



Karpala; namnet finnes i 1540 års jordebok under denna 

 form, men därjämte har jag i samma urkund funnit ett Karf- 

 fuböle. Månne vi här hafva det finska namnets svenska ori- 

 ginal bevaradt? Detta anser jag mindre sannolikt, Det finska 

 släktnamnet Karpalainen (hvaraf Cavpelan) omnämnes från 

 dessa trakter redan från början af 1400-talet (se Svb.). Där- 

 emot är jag benägen att antaga, att fi. Karpala är bildadt på 

 ett svenskt tillnamn Garp, kändt från Finland redan från 

 1300-talet (Svb.). Jfr äfven Oarpgård i Pärnå och Loll.- 

 Falst, släktnamnet Garb. Äfven från Norge är det kändt, och 

 K. Rygh (Norske og isl. Tilnavne s. 18) öfversätter det med 

 „stridbar man", men säger att ordet också brukas om „Han- 

 seaternes handelsbetjente". Det är antagligt, att ordet åtmin- 

 stone i en del fall haft denna betydelse äfven hos oss (jfr 

 fsv. garper, tysk som vistas i norden; se äfven Hellquist. 

 Sv. sjönamn s. 167) och att det således haft samma bety- 

 delse som det i finsk folkpoesi förekommande Jcesti, hvil- 

 ket är lån från fsv. gaester (~ isl. gestr), som också 



