34 



2, 286, anm. 1), hvilket egendomligt nog ej påträffats i svensk 

 form i Finland. 



Samma namn finnes under formen Tiipilä i Bjärnå, 

 Patis och St. Mårtens. (Jfr Saxen Sv. bef. ålder s. 29). 



Krapenpyöli förutsätter ett svenskt Krapphöle 1. Krdb- 

 böle 1. Grabböle. Jfr fda. Krappi, svenska och norska släkt- 

 namnet Krabbe (se K. Rygh, Norske og isl. tilnavne s. 38) 

 samt ortnamn sådana som Grabbacha i Karis (jfr Freuden- 

 thal Nyl. ort. s. 21), Grabbetorp , Grabboda, Krappathorp, 

 Krapperup i Sverige (om de två sista se Falkman Ortn. s. 

 236 f.), Krapfoss (se Rygh NG I s. 81), Krabset (Rygli NG 

 XV s. 53) i Norge m. fl. Se nedan Krapi och Krapu i 

 Ku må. 



Topuli sammanställer jag med sv. Toböle (t. ex. i Sund, 

 Geta, Ångermanland och Norge; Toböle i Sund skrefs 1541 

 Tobel: Arw. handl. V). Rygh NG II s. 224 anser första leden 

 vara appellativet t 6 f. „Graesplet a eller ett personnamn T6fi, 

 Töfa. Jag anser den senare härledningen för de finska nam- 

 nens vidkommande för sannolikare och jämför dem med bya- 

 namnet Toby i Mustasaari, hvilket att döma af namnets finska 

 form Tuovila innehåller personnamnet. Jfr äfven Toböle i 

 Finström, som 1438 skrefs touaböle (Arw. handl. II). — Fi. 

 Topuli utgår snarast ur ett sv. Tobul (1. Tobyli). Om väx- 

 lingen böl : bid se Noreen Aschw. gr. § 167. Förkortningen 

 af den långa vokalen i första stafvelsen är analog med den 

 uti Tibble (fi. Tiipilä). 



Bland gårdnamn, som kunna vara af svenskt ursprung, 

 skall jag anteckna följande: 



Birilä 1. Pirilä (1540 Bijrilä); fsv. Birghe f< Birgher). 

 Närmast har man dock att utgå från en form *Birje f> 

 Byrje > Börje), emedan vi eljes skulle vänta oss ett fi. *Pir- 

 Jcilä. Samma namn finnes också i Harjavalta, Eurajoki, Nykyrko 



