26 



uppger de dialektala^uttalsformerna Hunsa, Hunsla, anser t 

 här vara ett senare inskott. Detta synes mig osannolikt. 



Talala: nrn. palin (på Bratsbergsstenen i Norge; Bugge, 

 KO. I s. 383 f.., Noreen Aisl. gr. 3 , anhang 4). Är samman- 

 ställningen riktig, har namnet i urnordisk tid inlånats. Jfr 

 Tali nära Viborg. 



Tunila; fda. *Duni, flat. Dani, Duno. 



Turila; fda. Stur. 



Viikerlä; fda. Vikaer. 



Yttelä; fda. Ytti. Jfr. Yttilä i Kjula. 



Sipilä; fsv. Sibbe. Vanligt finskt namn. 



Saloinen; se Solo i Uskela. 



Yöntilä (utt. UönDläy, fsv. 0nder, 0nde (märk t. ex. 

 Olaff 0ndhason 1439: Svb.). 



Häntelä: fsv. Haente. Jfr Händi i Lundo, Virmo, 

 Muurla, St. Bertils, Muurla, Händilä i Vemo, Häntola i 

 Bjärnå, Då dessa namn så ofta skrifvas med d, är det dock 

 sannolikt att de utgå från ett sv. Händ-, vanligt i nysvenska 

 ortnamn. 



Uskela. 



3,354 invånare, hvaraf omkring 270 svensktalande. 



Utom de svenska Karlberg, Nökters, Ragneböle (1618 

 Ragnebölé), Dikars' och (1618) Heideby tyda följande namn 

 på svenskt ursprung: 



Anninen; fsv. Anne. 



Kreula se Bjärnå. 



Falkkila (1540 Falkila); fsv. Falke, fda. Folke, isl. 

 Fålki 



Fidkk.Ua; (1618 FulJcila; detta år hörde till Fulkk/la 

 holmarna Guld Crono (jfr nu Gullkronafjärden) och Sten- 

 skiär); fsv. Fulke, Folke; fda., no. isl. Folk i. 



