•Ib 



par gånger i Österbotten (Malaks och Laihela), och i denna 

 omständighet finner jag egentligen det enda, som synes kunna 

 tala emot mitt antagande af gången för lånet fsv. Kope: fi. 

 Kauppi, ty det nämnda österbottniska gärdnamnet synes mig 

 snarast vara patronymiskt och näppeligen kunna förklaras på 

 det af Hellquist föreslagna sättet. Men äfven om vi antaga 

 att namnet inlånats i svenskan från finskan, måste detta lån 

 på grund af Halikko-formen Kiöpi (och i Kumå finnes ett 

 Köpi) anses för mycket gammalt (inkommet före öfvergången 

 au >> o), och vi kunna därför väl antaga ett österbottniskt 

 patronymiskt Köping ('<. Köpinge), i synnerhet som ändeisen 

 -ung (och troligen äfven -ing) här synes hafva varit produktiv 

 ända in i nyare tid (se härom Saxen, Sv. bef. ålder s. 37). l 



Kraapa; sv. Grape. Jfr äfven det af Falkm. Ortn. i Skåne 

 s. 129 antagna personnamnet Grave. 



Kapral; sv. korpral. 



Pamsila (utt. Pampsla; på 1500- talet Pampsala; 1618 

 Bantgila); fsv. Bamse (se Hellquist Arkiv VII s. 154). 



Hintsala: fsv. Hinza (Svb.), Hinze (Falkman Ortn. i 

 Skåne = s. 141). Jag tänker att namnet är en se-bildning 

 till Hendril- i analogi med Bamse, Esse, Hasse, Jösse, Lasse 

 o. d. Se Hellquist anf. st. Likaså återger sannolik fi. Huntsa 

 (i Xousis) Huntsala (i Letala) ett fsv. Hundse, se-bildning 

 till fsv. Kunde. Jfr Huntzeröd m. fi. hos Falkman anf. st. 

 Ojansuu Virittäjä 1902 s. 9, som för Huntsa och Huntsala 



1 Jag- ville i detta sammanhang såsom en fråga framställa, 

 om ej det af Lundgren Sv. lm. X:6 s. 147 omnämnda Cakaldi — 

 såvida läsarten Takaldi är oriktig — kunde vara att gammalt finskt 

 lån. Originalet vore det fornfinska Kaukovalta (gen. (äldre) *Kau- 

 kovaldan), som kunnat, upptaget af fornsvenskarna, gifva ett Kakaide. 



