10 



tionen sts >> ss kan äfven vara finsk, men förkortningen af 

 ä i andra leden synes mig tyda på att formen är beroende på 

 svenska ljudlagar. Jfr. Ojansuu Virittäjä 1902 s. G6. — Till 

 denna kategori hör också Vinimä <Z fi. Vihiniemi (se Saxen, 

 Finska lånord, s. 73). 



Aaljoki: första leden i namnet kan vara identisk med 

 den i germanska flod- och sjönamn vanliga stammen al; 

 samma rot som ingår i fsv. isl. ala „uppföda", „föda" m. fl., 

 hvarför namnet kanske haft betydelsen „den som (vattnar och 

 dymedelst liksom) när 1. föder trakten" eller möjligen „den 

 svällande" (Hellquist Sv. lm. XX: 1 s. 21, 32 f.). Man kunde 

 äfven tänka på sv. sjönamn sådana som Alen, Alsjön, i hvilka 

 ingår trädnamnet al. Enligt Hellquist anf. arb. s. 31 äro 

 sådana vattendragsnamn vanliga både i Skandinavien och 

 Tyskland. Men då vi i så fall skulle nödgas antaga lån först 

 efter det a i fsv. förlängts, är det kanske sannolikare att jäm- 

 föra fi. Aaljoki med isl. all m. „djup ränna i älf, sund, 

 fjord", h vilket ord möjligen ingår äfven i några svenska ort- 

 namn på Al-, Ala- (se Karsten Finskt Museum 1903 s. 33 f.). 



Slutligen må här uppräknas följande namn, ehuru san- 

 nolikt flere af dem såsom ortnamn betraktade äro finska. 



Asila (utt. Asla); fsv. Ase, fda., isl. Asi. Jfr. Asola i 

 Rusko. 



Asteljolci (utt. Aslo < Astelo; c. 1440 Astalioki); fsv., 

 fda., fno. Aste: altså egentligen *AstälanjoH. 



Aitlaks; jfr. isl. Eiör och Eitsböle i Karuna. Å andra 

 sidan märke man dock Aittolahti i Messuby, hvarför jag anser 

 sammanställningen för ytterst osäker. 



Airikki 1. Aerikki (utt. Ariki); fsv. Erik, isl. fsv. Eirikr. 

 Samma namn återfinnes i St. Bertils, Nousis, Virmo, Mietois, 

 Lojo, Airikkala finnes i Mietois, Virmo. Ojansuu s. 74 ff. har 

 beträffande dessa namn uttalat en annan åsikt och antager att 



