151 



plural genitiv (* Liminga). Sv. Limingo är i hvarje fall en 

 senare svensk ombildning. 



Ett gammalt nordiskt personnamn är väl och fi. Tu- 

 renki (i Janakkala). Jfr fsv. Thuringe, Thyringe (Hellquist 

 s. 154, 157). Pipping (Album utgifvet af nyländingar XI s. 100) 

 har uti namnet velat se ett fsv. *Jniraengi (== Torsäng). Detta 

 synes mig osannolikt. 



Att likheten kan vara tillfällig, framgår däraf att vi ofta 

 finna öfverensstämmelse mellan fsv. släktnamn och finska namn 

 på vattendrag i trakter långt inne i Finland. Ehuru vi i så- 

 dana fall med säkerhet ha att göra med finska namn, vill jag 

 likväl nämna några exempel härpå. 



Kallunki (sjö i Kuusamo och Kuolajärvi); fsv. Kallunge 

 (se Hellquist, Sv. ortn. på -inge s. 65 f.). 



PeringinjoH (i Lammi), Perunka (1554 berunge ierffiuj; 

 i Laukas), Pärunghawesi (1553 i Hauho), Perunganjoki och 

 Perunganjärvi (i Rovaniemi), Peringisgrund (skär i Malaks). 

 Att dessa namn gifvit upphof åt följande gårdnamn, och 

 att förhållandet icke varit motsatt, synes mig sannolikast: 

 Perinki (Lammi), Peringe (1543 i Mäskelä), Peringo (släkt 

 1470 i Tuulois), Perunka (Rovaniemi). Jfr härmed fsv. Bae- 

 ringe (Hellquist s. 21). Att svenska och i allmänhet ger- 

 manska gårdnamn på -inge ofta kunna vara afledda af vatten- 

 dragsnamn, har uppvisats af Hellquist (se anf. arb. s. 244 ff.). 



Petting injärvi och Pellinginoja (i Pihtipudas; därjämte 

 äfven Pellinki gård), Pellinginselkä (i Kymmene älf i Itis), 

 Pellinkäinen (Pellingäisjerfivi 1793 i Hollola). Samma namn 

 är antagligen sv. Pellinge: fi. Pellinki i nyländska skärgården 

 (mellan Lovisa och Borgå). Det är möjligt att Pellinki-homa. 

 från Itis sommartid här idkade fiske och att ön fått sitt namn 

 efter dem. Jag anser därför allt fortsättningsvis för sannolikt, 

 att namnet är finskt. Hellquist s. 108 f. betraktar ordet såsom 



