152 



ett svenskt patronymicum Paelinger 1. Paellinger. Hvad sedan 

 fi. Pellinki vidkommer kunde det jämföras med fsv. Baelinge 1 

 1. Baellinge (Hellquist s. 19 f.). Dock anser jag äfven denna 

 likhet för tillfällig; fi. Pellinki kan vara afledt af den namn- 

 stam, som vi finna i fi. Pelli, Pellinen m. fl. Det kan i alla 

 fall påpekas, att Pellinge enligt en uppgift i Lönnbohms sam- 

 lingar „fordom" skrefs Baeling. Hvarpå denna uppgift stöder 

 sig kan jag ej säga, då Lönnbohm ej anför några källor. De 

 älsta kända formerna äro: 1540 Päling, Öster pelingh, 1555 

 Peling, 1588 Päling. Om formen Baeling verkligen påträf- 

 fats, är den att förklara såsom en i äldre finska vanlig orto- 

 grafisk inkorrekthet (jfr ofvan berunge = Perunka). 



Härmed hafva vi afslutat granskningen af de ortnamn, 

 hvilka vi enligt ortnamnsforskningens tillsvidare ernådda resul- 

 tat måste anse för gamla. Naturligtvis kunna många andra 

 af de ofvan behandlade namnen gå långt tillbaka i tiden, ehuru 

 vi för dem ej hafva samma säkra resultat att hålla oss till. 

 Sålunda gör t. ex. Kaland (se s. 97 f.) 2 intryck af att vara 

 ett mycket gammalt namn, ehuru man ej är berättigad att 

 tillmäta alla namn på -land samma höga ålder. Enligt Rygh 

 NG Indi. s. 9 f. kom land visserligen i Norge till användning 



1 Till de af Hellquist anförda namnen kan läggas Bélinghe 

 1539 i Calix. 



2 Angående namnets etymologi har jag ej någon bestämd 

 mening. Det synes mig kunna innehålla såsom första led fsv. kap 

 'smuts', hvilket ord sannolik ingår i det svenska sjönamnet Kåen, 

 Kåsjön; jfr också Kåfalla, Kåtorpa (se om dessa namn Hellquist, 

 Sv. sjönamn s. 320 f.). Mindre sannolikt anser jag, att namnet 

 skulle vara sammansatt med da., no. kaa 'kaja', då ordet i denna 

 form ej uppvisats från svenskt område. Enligt Kristensen, Arkiv 

 XVII s. 83 ingår ordet i danska ortnamnet Kallundborg (< *Kä-htn<I-). 

 (Detta såsom tillägg till namnets historia ofvan s. 97 f.) 



