158 



Marie), Raunistula (St. Marie), AurajoM, Airisto: Erstan, 

 Eura, Tiipilä (St, Mårtens), Huovaristo (St. Mårtens), Raisio: 

 JReso, Vpalinko (Reso), Laukinainen: Lokanäs (Lunda), Kilpi- 

 joki (Lunda), Vankio (Lunda), Tiipilä (Patis), Karslax (Rimito), 

 Taivassalo: Töfsala, Hamaro (Nousis), Wirmo, Lepistö (V irmo), 

 Laajoki (Virmo), Kaland, Kunnarainen (Gustafs), Laupunen 

 (Gustafs), Laitila: Letala, Wallast (Nykyrko). 



Det kan förefalla oväntadt, att man på hela detta om- 

 råde ej finner något namn, som med säkerhet skulle tyda pä 

 nordisk gudatro 1 . Detta kan bero därpå att finnarna möjli- 

 gen undveko att i sitt språk bibehålla namnen på främmande 

 gudar; märkas bör därjämte, att det äfven i Sverige finnes 

 trakter med säkert gammal odling, som ej uppvisa något så- 

 dant ortnamn (Norrby, Finsk tidskrift 1902 I s. 410). Då 

 sedan den nya invandringen började, var antagligen den gamla 

 gudatron redan så försvagad, att densamma ej häller i det öfriga 

 Finland lämnat några säkra spår efter sig (se Saxen, Den sv. 

 bef. ålder), med undantag möjligen af någon enstaka „genealo- 

 gisk gengångare" 2 (såsom Odensö i Pojo; jfr ofvan anf. arb. 

 s. 5 och ofvan s. 85 not). 



Det torde vara ganska antagligt, att genom den mot 

 vikingatidens slut begynnande svenska invandringen, hvarunder 

 Nylands, Egentliga Finlands och Österbottens kasttrakter och 

 skärgårdar befolkades, nya krafter tillfördes de här sedan gam- 

 malt boende nordborna, som ännu bibehållit sin nationalitet, 

 och tack vare dessa förstärkningar kunde den svenska bosätt- 



1 Det enda namn, som med någon sannolikhet kunde anta- 

 gas innehålla ett gudanamn är Tuorlaksi i Nykyrko. Om Tuori 

 Tuorila se Husko, Nousis, Eura. Om Kilpijoki i Lunda, Laajoki i 

 Virmo se ofvan. 



2 Se Finnur Jonsson, Arkiv XVII. 



