129 



de finska ortnamnens ålder, de svenska ortnamnens ålder och 

 en uttömmande jämförelse mellan a ena sidan de västtinska 

 och ostfinska och å andra sidan de svenska och förfinsk ade 

 svenska ortnamnen (deras ålder, beskaffenhet, utbredning). Dessa 

 faktorer äro emellertid delvis ännu obekanta storheter och vi 

 fa därför nöja oss med de antydningar, som de kända fak- 

 torerna tyckas gifva oss. Särskildt kännbar är bristen pa alla 

 uppgifter om de rent finska ortnamnens ålder. De upplys- 

 ningar åter vi erhålla af de svensl a namnen, äro visserligen 

 ganska viktiga, men de kunna ej säga oss, om. Finlands svenska 

 eller finska ortnamn äro äldre, och beträffande de namn, som 

 lånats frän ett språk till ett annat, böra vi i hågkomma, att 

 de blott angifva förekomsten af tvä språk och två nationaliteter 

 samtidigt. Och i stort sedt bevisa sålunda Egentliga Finlands 

 ortnamn blott, att finnar och svenskar under århundradens 

 lopp i broderlig sämja — ortnammen veta ej af något annat 

 — brutit bygd i hvarandras omedelbara grannskap och där- 

 under lånat — och således äfven lärt sig — mycket af hvar- 

 andra. 



Under dessa allmänna förutsättningar skola vi nu gå 

 att se, hvilka detaljerade bidrag till belysande af Egentliga 

 Finlands uppodling de svenska ortnamnen kunna gifva oss. 

 Vi kunna därvid begagna oss af tre omständigheter såsom 

 kriterier vid frågans utredning: 1) de i ortnamnen bevarade 

 personnamnen: 2) de nordiska ljudlagar, som afspegla 

 sig vid en jämförelse mellan de finska och svenska formerna 

 af namnen; 3) ortnamnens beskaffenhet, 



Vi hafva vid vår granskning af Egentliga Finlands gärd- 

 namn i de flesta fall kommit till det resultat, att do inne- 

 hålla ett gammalt personnamn. Denna namngifningsprincip 

 synes sålunda fordom hafva varit ytterst allmän, och sanno- 

 likheten af detta antagande styrkes ytterligare däraf, att äfven 



