136 



HarikJca (i Räisälä, Kaukola, Nykyrka, Kymmene 1555, 

 Hattula 1559): fht. Raricho. 



Engelica (1483 Engelica Maankesk: Hausen I): fht. 

 Engilo (hvaraf vi kunna antaga ett diminutivt ■Engiliko). 



Sitikka (1486 Peter Sitikan, Hein Sitikan: Hausen I): 

 fht. Sito (hvaraf *Sitika). 



Äfven i Estland synas sådana namn vara kända. Jag 

 har ej varit i tillfälle att härifrån göra större insamlingar, 

 men har händelsevis antecknat följande ortnamn: 



Allik: fht. Alico, Ellecho. 



Anikwere: fht. Anniko. Jfr Aniksor (i Mustasaari). 

 Namnet kan dock äfven återgå på ett urn. *Anika (se ofvan 

 s. 67). 



Ennikwere: fht. Ennico. 



Ofvan sid. 21 påpekades, att vi äfven i fornsvenskan ha 

 några hithörande namn 1 , men att de ej äro af nordiskt ur- 

 sprung, utan hafva inkommit söderifrån. Äfven af dessa namn 

 hafva sedan några inlånats i finskan: fsv. Konika > fi. Köö~ 

 nikkäflä), fsv. Gereko (dat.) > fi. Kierikka(la), Kierikainen, 

 fsv. Lydheka >> fi. Lyytikäinen (jag anser dock sannolikare 

 att detta lån hör till den äldre gruppen; se ofvan). 



Dessa nordiska lån på -ikka, -ikko äro sålunda ej många 

 och äfven de kunna vara lånade från något sydgermanskt 

 språk. Från hvilket germanskt språk den äldre namngruppen 

 härstammar, är på grund af namnen själfva svårt att säga. 

 Men då vi af Thomsens undersökningar veta, att af de appel- 

 lativa germanska lånorden en del otvifvelaktigt pekar på en 

 gotisk källa (fi. neula •< got. nepla o. s. v.; se Thomsen, GSI 

 s. 106), så ligger det ju närmast till hands att äfven för 



1 Till de där anförda kan läggas Thodeke (1378; se Hart- 

 man, Raseborgs slotts historia s. 8 not 2). 



