170 



Köyliö: Kjulo. 



Socken med 3,293 invånare. 



Socknens namn (1392 Kiulo, Kiulae, 1420 Kiivla, 1458 

 Kyula, 1540 Kijula, 1556 Keule, 1640 Köylijoki) är säker- 

 ligen nordiskt, bildadt på fsv. *Kiule « *Keuli, hvaraf fi. 

 Köyliö) — samma personnamn ingår i Kjulböle i Snapper- 

 tuna — eller appellativet isl. Mqlr m.. fsv. Hol = köl, hvil- 

 ket ord åtminstone i Norge i ortnamn användes i öfverförd 

 betydelse: „Fjeldryg, isaer en saadan, hvorover der gaar Faer- 

 selsvei mellem to ved den adskilte Bygder." Måhända finna 

 vi just denna senare betydelse bär, och kanske namnet ursprug- 

 ligen afsett den sandmo, som skiljer Kumo och Kjulo från 

 hvarandra. 



I Kjulo (eller Kumo?) låg den i Svartboken från 1422 

 omnämda ängen Walnostahalcj, som hvars finska form jag upp- 

 fattar det i samma bref förekommande Valmastamvytta (d. 

 v. s. Valnastan-viita 1. Valnastanniitty : fi. viita = busksnår, 

 skog; fi. niitty = äng). Detta namn anser jag vara ett fsv. 

 Walnastaper, sammansatt med ett finskt personnamn Valne. 

 Denna etymologi vinner i styrka därigenom, att i det ifrågava- 

 rande brefvet verkligen omn ämnes en person Valne (jfr fht. 

 Waldniuui, Walni). 



I det nämda brefvet omnämnes äfven en äng uti Huma- 

 lista i samma trakt. Detta namn kan vara det finska hu ma- 

 listo humlegård, men kan äfven det vara ett svenskt stad- 

 namn; jfr det i Sverige vanliga Hummelsta, sammansatt med 

 personnamnet *Humble (ännu kändt hos oss såsom släktnamn). 

 Att äfven personnamnet inlånats i finskan i dessa trakter, 

 framgår däraf, att i Björneborg 1632 fanns en borgare Huma- 

 lainen (Ruuth, Björneborgs stads historia). Fi. humala torde 

 visserligen vara original för sv. humle och icke tvärtom, men 



