202 



jfr Kärrom i Kustö), Lankoski (1750 Lång fors), Holm, Vell- 

 viiki (första leden är väl ett fsv. välle afledt af vall m. gräs- 

 vall; jfr sv. dial. nyvällen nytt gräs, som växer upp efter 

 första skörden), Näsi (1745 Näs, 1750 Naesi; sv. näs), Höö- 

 naspakka (sv. *Högnäsbac~kaJ, Kräni (1750 Graeni; jag anser 

 det vara ett fsv. gräni = isl. greni granskog; jfr isl. boke, 

 eiJce, birke, espe, hesle; se Hellquist, Arkiv VII s. 35) *, PäkTci 

 (sv. bäck), Strikka (sv. dial. strikka, strika streke, strömdrag; 

 ordet användes äfven i traktens finska dialekt: Killinen FVS 

 Bidrag 33), Saltö (1819 Seltö; bildadt sannolikt på växtnam- 

 net sälta; jfr ängnamnet Sälting i Österbotten), Timberhejden 

 (1745 Timberheid). 



Ett dunkelt namn är Rågeli (1750 Bogell, Rågell). 

 Månne bildadt på ett fsv. *Rogge, kortform till isl. Bödgeirr? 

 Enligt Heman, Tietoja Merikarvian pitäjän entisyydestä s. 11 

 finnes af namnet äfven formerna Båggi och Boges (fi. :i: Boggelä). 



Såsom ett kulturnamn måste man väl uppfatta Stufäng; 

 det förekommer äfven såsom ängnamn och har jag funnit 

 detta engång under formen Stufvuäng (jfr också ängnamnet 

 Tuffävainio i Hvittisbofjärd, som dock äfven kan återge ett 

 sv. *Tufäng). 



I skärgården från Björneborg norrut finner man ett 

 stort antal förfinskade svenska namn. Den kallas på finska 

 Ouran saaristo, och -oura, -ouri, -oora är en mycket 

 vanlig kompositionsled hos önamnen härstädes, t. ex. Meit- 

 ouri (Metöre), Millanoura, Oura, Baggoura, Gräsoiira, 



1 Om Kräni och Stupila, som ligga på hvar sin sida af Sast- 

 molaå har jag upptecknat en sägen, enligt hvilken vid åstranden 

 fordom vuxit stor gran, hvilken man fällt för att få en spång öfver 

 älfven. Den by, där stubben var fick namnet Stubb, medan byn 

 å motsatta stranden fick namnet Gräni. Folksägner grunda sig 

 som bekant ofta pä folketymologier. 



